Населення Белізу
Населення Белізу ![]() | |
---|---|
![]() Ріст чисельності населення країни | |
Чисельність | 347,5 тис. осіб |
Густота | 15,8 особи/км² |
Коефіцієнт міграції | 0 ‰ |
Природний рух | |
Природний приріст | ▲1,87 % |
Народжуваність | 24,68 ‰ |
Фертильність | 2,95 дітей на 1 жінку |
Смертність | 5,97 ‰ |
Смертність немовлят | 19,82 ‰ |
Вікова структура | |
• до 14 років | 34,87 % |
• 15–64 років | 61,43 % |
• старіші за 65 років | 3,7 % |
Середня тривалість життя | 68,59 року |
• чоловіків | 67,01 року |
• жінок | 70,25 року |
Статева структура | |
загалом | 1,03 чол./жін. |
при народженні | 1,05 чол./жін. |
до 15 років | 1,04 чол./жін. |
15–64 років | 0,97 чол./жін. |
після 65 років | 0,89 чол./жін. |
Етнічні групи | |
Нація | белізці |
Найбільший етнос | белізці |
Нацменшини | мая, гарифуна |
Мови | |
Офіційна | англійська |
Також у побуті | іспанська, креольська, маянські, німецька, гарифуна |
Населення Белізу. Чисельність населення країни 2015 року становила 347,5 тис. осіб (178-ме місце у світі)[1]. Чисельність белізців стабільно збільшується, народжуваність 2015 року становила 24,68 ‰ (54-те місце у світі), смертність — 5,97 ‰ (167-ме місце у світі), природний приріст — 1,87 % (59-те місце у світі) .
Народжуваність у Белізі, станом на 2015 рік, дорівнює 24,68 ‰ (54-те місце у світі)[1]. Коефіцієнт потенційної народжуваності 2015 року становив 2,95 дитини на одну жінку (55-те місце у світі)[1]. Рівень застосування контрацепції 55,2 % (станом на 2011 рік)[1].
Смертність у Белізі 2015 року становила 5,97 ‰ (167-ме місце у світі)[1].
Природний приріст населення в країні 2015 року становив 1,87 % (59-те місце у світі)[1].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e5/Population_pyramid_of_Belize_2016.png/220px-Population_pyramid_of_Belize_2016.png)
Середній вік населення Белізу становить 22,4 року (178-ме місце у світі): для чоловіків — 22,2, для жінок — 22,6 року[1]. Очікувана середня тривалість життя 2015 року становила 68,59 року (162-ге місце у світі), для чоловіків — 67,01 року, для жінок — 70,25 року[1].
Вікова структура населення Белізу, станом на 2015 рік, виглядає таким чином:
- діти віком до 14 років — 34,87 % (61 822 чоловіка, 59 311 жінки);
- молодь віком 15—24 роки — 20,86 % (36 897 чоловіків, 35 547 жінок);
- дорослі віком 25—54 роки — 35,88 % (63 048 чоловіків, 61 587 жінок);
- особи передпохилого віку (55—64 роки) — 4,69 % (8 072 чоловіка, 8 224 жінки);
- особи похилого віку (65 років і старіші) — 3,7 % (6 056 чоловіків, 6 804 жінки)[1].
Густота населення країни 2015 року становила 15,8 особи/км² (215-те місце у світі)[1]. До третини населення країни мешкає в колишній столиці, морському порту Белізі. Відносно рівномірно населена країна з невеликим підвищенням густоти на півночі і сході.
Беліз середньоурбанізована країна. Рівень урбанізованості становить 44 % населення країни (станом на 2015 рік), темпи зростання частки міського населення — 1,93 % (оцінка тренду за 2010—2015 роки)[1].
Головні міста держави: Бельмопан (столиця) — 17,0 тис. осіб (дані за 2014 рік)[1].
№ | Назва | Округ | Населення | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Беліз ![]() Сан-Іґнасіо |
1 | Беліз | Беліз | 57 169 | ![]() Бельмопан Ориндж-Волк | ||||
2 | Сан-Іґнасіо | Кайо | 17 878 | ||||||
3 | Бельмопан | Кайо | 13 939 | ||||||
4 | Ориндж-Волк | Ориндж-Волк | 13 708 | ||||||
5 | Сан-Педро | Беліз | 11 767 | ||||||
6 | Коросаль | Коросаль | 10 287 | ||||||
7 | Дангрига | Станн-Крик | 9 593 | ||||||
8 | Бенке-Вьєхо-дель-Кармен | Кайо | 6 140 | ||||||
9 | Ладівіль | Беліз | 5 458 | ||||||
10 | Пунта-Горда | Толедо | 5 351 |
Річний рівень еміграції 2015 року становив 0 ‰ (107-ме місце у світі)[1]. Цей показник не враховує різниці між законними і незаконними мігрантами, між біженцями, трудовими мігрантами та іншими.
Беліз є членом Міжнародної організації з міграції (IOM)[2].
Головні етноси країни: метиси — 52,9 %, креоли — 25,9 %, мая — 11,3 %, гарифуна — 6,1 %, індійці — 3,9 %, меноніти — 3,6 %, білі — 1,2 %, азіати — 1 %, інші — 1,5 % населення (оціночні дані за 2010 рік)[1]. Загальна сума більша за 100 %, бо багато респондентів відносять себе до декількох етнічних груп.
Офіційна мова[3]: англійська, нею розмовляють 62,9 % населення країни. Інші поширені мови: іспанська — 56,6 %, креольська — 44,6 %, маянська — 10,5 %, німецька — 3,2 %, гарифуна — 2,9 %, інші мови — 2,1 %, не розмовляють — 0,2 % (оцінка 2010 року)[1].
Головні релігії й вірування, які сповідує, і конфесії та церковні організації, до яких відносить себе населення країни: римо-католицтво — 40,1 %, протестантизм — 31,5 % (п'ятидесятництво — 8,4 %, адвентизм — 5,4 %, англіканство — 4,7 %, меноніти — 3,7 %, баптизм — 3,6 %, методизм — 2,9 %, назарейці — 2,8 %), свідки Єгови — 1,7 %, інші — 10,5 % (бахаїзм, буддизм, індуїзм, мормони, іслам, растафаріанство), інші — 0,6 %, не сповідують жодної — 15,5 % (станом на 2010 рік)[1].
Рівень письменності 2015 року становив 99 % дорослого населення (віком від 15 років): 99 % — серед чоловіків, 99 % — серед жінок. Державні витрати на освіту становлять 6,2 % ВВП країни, станом на 2013 рік (29-те місце у світі)[1]. Середня тривалість освіти становить 13 років, для хлопців — до 13 років, для дівчат — до 13 років (станом на 2013 рік).
Забезпеченість лікарями в країні на рівні 0,83 лікаря на 1000 мешканців (станом на 2009 рік)[1]. Забезпеченість лікарняними ліжками в стаціонарах — 1,1 ліжка на 1000 мешканців (станом на 2012 рік)[1]. Загальні витрати на охорону здоров'я 2014 року становили 5,8 % ВВП країни (121-ше місце у світі)[1].
Смертність немовлят до 1 року, станом на 2015 рік, становила 19,82 ‰ (87-ме місце у світі); хлопчиків — 22,08 ‰, дівчаток — 17,44 ‰[1]. Рівень материнської смертності 2015 року становив 28 випадків на 100 тис. народжень (105-те місце у світі)[1].
Беліз входить до складу ряду міжнародних організацій: Міжнародного руху (ICRM) і Міжнародної федерації товариств Червоного Хреста і Червоного Півмісяця (IFRCS), Дитячого фонду ООН (UNISEF), Всесвітньої організації охорони здоров'я (WHO).
Потенційний рівень зараження інфекційними хворобами в країні високий. Найпоширеніші інфекційні захворювання: діарея, гепатит А, черевний тиф, гарячка денге і малярія. Станом на серпень 2016 року в країні були зареєстровані випадки зараження вірусом Зіка через укуси комарів Aedes, переливання крові, статевим шляхом, під час вагітності[1].
2014 року було зареєстровано 2,7 тис. хворих на СНІД (114-те місце в світі), це 1,18 % населення в репродуктивному віці 15-49 років (38-ме місце у світі)[1]. Смертність 2014 року від цієї хвороби становила приблизно 100 осіб (128-ме місце у світі)[1].
Частка дорослого населення з високим індексом маси тіла 2014 року становила 20,6 % (15-те місце у світі); частка дітей віком до 5 років зі зниженою масою тіла становила 6,2 % (оцінка на 2011 рік)[1]. Ця статистика показує як власне стан харчування, так і наявну/гіпотетичну поширеність різних захворювань.
Доступ до облаштованих джерел питної води 2015 року мало 98,9 % населення в містах і 100 % в сільській місцевості; загалом 99,5 % населення країни[1]. Відсоток забезпеченості населення доступом до облаштованого водовідведення (каналізація, септик): в містах — 93,5 %, в сільській місцевості — 88,2 %, загалом по країні — 90,5 % (станом на 2015 рік)[1]. Споживання прісної води, станом на 2000 рік, дорівнює 0,22 км³ на рік, або 845,2 тонни на одного мешканця на рік: з яких 4 % — на промислові, 49 % — на промислові, 46 % — на сільськогосподарські потреби[1].
Співвідношення осіб, що в економічному плані залежать від інших, до осіб працездатного віку (15—64 роки) загалом становить 56,8 % (станом на 2015 рік): частка дітей — 50,9 %; частка осіб похилого віку — 5,9 %, або 17 потенційно працездатного на 1 пенсіонера[1]. Загалом дані показники характеризують рівень затребуваності державної допомоги в секторах освіти, охорони здоров'я і пенсійного забезпечення, відповідно. За межею бідності 2013 року перебувало 41 % населення країни[1]. Дані про розподіл доходів домогосподарств в країні відсутні[1].
Станом на 2016 рік, уся країна була електрифікована, усе населення країни мало доступ до електромереж[1]. Рівень проникнення інтернет-технологій низький. Станом на липень 2015 року в країні налічувалось 144 тис. унікальних інтернет-користувачів (170-те місце у світі), що становило 41,6 % загальної кількості населення країни[1].
Загальні трудові ресурси 2008 року становили 120,5 тис. осіб (180-те місце у світі)[1]. В країні відчувається гостра нестача кваліфікованої робочої сили і всіх видів технічного персоналу. Зайнятість економічно активного населення у господарстві країни розподіляється таким чином: аграрне, лісове і рибне господарства — 10,2 %; промисловість і будівництво — 18,1 %; сфера послуг — 71,7 % (станом на 2007 рік)[1]. 27,75 тис. дітей у віці від 5 до 14 років (40 % загальної кількості) 2001 року були залучені до дитячої праці[1]. Безробіття 2014 року дорівнювало 12,9 % працездатного населення, 2013 року — 14,1 % (140-ве місце у світі); серед молоді у віці 15-24 років ця частка становила 25 %, серед юнаків — 18 %, серед дівчат — 35,6 % (56-те місце у світі)[1].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ef/CIA_Map_of_International_illegal_drug_connections.gif/220px-CIA_Map_of_International_illegal_drug_connections.gif)
Перевалочний пункт для кокаїну, незначне вирощування марихуани для внутрішнього споживання; відмивання грошей отриманих від наркотрафіку та іншої кримінальної діяльності (оцінка ситуації 2008 року)[1].
Згідно зі щорічною доповіддю про торгівлю людьми (англ. Trafficking in Persons Report) Управління з моніторингу та боротьби з торгівлею людьми Державного департаменту США, уряд Белізу докладає значних зусиль в боротьбі з явищем примусової праці, сексуальної експлуатації, незаконною торгівлею внутрішніми органами, але законодавство відповідає мінімальним вимогам американського закону 2000 року щодо захисту жертв (англ. Trafficking Victims Protection Act’s) не в повній мірі, країна знаходиться у списку другого рівня[4][5].
-
Країни-донори (червоний) і країни-реципієнти кримінальних потоків (англ.)
-
Глобальна боротьба з торгівлею людьми (англ.)
Статеве співвідношення (оцінка 2015 року):
- при народженні — 1,05 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої;
- у віці до 14 років — 1,04 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої;
- у віці 15—24 років — 1,04 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої;
- у віці 25—54 років — 1,02 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої;
- у віці 55—64 років — 0,98 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої;
- у віці за 64 роки — 0,89 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої;
- загалом — 1,03 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої[1].
Населення Белізу | ||
---|---|---|
Рік | Населення | Зміна |
1935 | 53 000 | — |
1940 | 56 000 | +5.7% |
1945 | 59 000 | +5.4% |
1950 | 69 000 | +16.9% |
1955 | 80 000 | +15.9% |
1960 | 92 000 | +15.0% |
1965 | 106 000 | +15.2% |
1970 | 122 000 | +15.1% |
1975 | 133 000 | +9.0% |
1980 | 144 000 | +8.3% |
1985 | 165 000 | +14.6% |
1990 | 188 000 | +13.9% |
1995 | 207 000 | +10.1% |
2000 | 239 000 | +15.5% |
2005 | 283 000 | +18.4% |
2010 | 323 000 | +14.1% |
Джерело: Відділ соціально-економічних справ секретаріату ООН, 2010 рік[6]. |
Демографічні дослідження в країні ведуться рядом державних і наукових установ:
- .
- ↑ а б в г д е ж и к л м н п р с т у ф х ц ш щ ю я аа аб ав аг ад ае аж аи ак ал ам ан ап ар ас ат ау аф ах Belize : [англ.] // The World Factbook. — Washington, D.C. : Central Intelligence Agency, . — Дата звернення: 21 лютого 2017 року. — ISSN 1553-8133.
- ↑ International Organization for Migration : [англ.]. — Дата звернення: 12 січня 2017 року. — країни-члени Міжнародної організації з міграції.
- ↑ Значна кількість держав і територій розрізняють статуси державної, національної і офіційної мов. Державні мови у різних країнах мають різний правовий статус, або його відсутність, сферу застосування. У даному випадку під офіційною мовою розуміється мова, якою користуються державні, адміністративні, інші управлінські органи конкретних територій у повсякденному діловодстві.
- ↑ Trafficking in Persons Report 2013 : [англ.] / Office to Monitor and Combat Trafficking in Persons // U.S. State Department. — . — Дата звернення: 12 січня 2018 року. — щорічна доповідь про моніторинг та боротьбу з торгівлею людьми за 2013 рік.
- ↑ UNODC report on human trafficking exposes modern form of slavery : [англ.] // UNODC. — . — Дата звернення: 12 січня 2018 року. — доповідь про стан боротьби з торгівлею людьми у світі за 2009 рік.
- ↑ ' World Population Prospects: The 2012 Revision : [англ.] : [арх. 30 січня 2018 року] // Department of Economic and Social Affairs of the United Nations Secretariat. — . — Дата звернення: 29 січня 2018 року.
- Атлас. 10-11 клас. Економічна і соціальна географія світу / упорядники : О. Я. Скуратович, Н. І. Чанцева. — К. : ДНВП «Картографія», 2010. — ISBN 978-966-475-639-3.
- Атлас світу / голов. ред. І. С. Руденко ; зав. ред. В. В. Радченко ; відп. ред. О. В. Вакуленко. — К. : ДНВП «Картографія», 2005. — 336 с. — ISBN 9666315467.
- Безуглий В. В. Економічна і соціальна географія зарубіжних країн : Навчальний посібник. — К. : ВЦ «Академія», 2007. — 704 с. — ISBN 978-966-580-239-6.
- Безуглий В. В., Козинець С. В. Регіональна економічна і соціальна географія світу : Навчальний посібник. — видання 2-ге, доп., перероб. — К. : ВЦ «Академія», 2007. — 688 с. — ISBN 966-580-144-9.
- Головченко В. І., Кравчук О. Країнознавство: Азія, Африка, Латинська Америка, Австралія і Океанія. — К., 2006. — 335 с. — ISBN 966-8939-04-2.
- Гудзеляк І. І. Географія населення: Навчальний посібник / І. Гудзеляк. — Л. : Видавничий центр ЛНУ імені Івана Франка, 2008. — 232 с. — ISBN 978-966-613-599-8.
- Дахно І. І. Країни світу: Енциклопедичний довідник / І. І. Дахно, С. М. Тимофієв. — К. : Мапа, 2011. — 606 с. — (Бібліотека нового українця) — ISBN 978-966-8804-23-6.
- Дахно І. І. Економічна географія зарубіжних країн : навчальний посібник. — К. : Центр учбової літератури, 2014. — 319 с. — ISBN 978-611-01-0682-5.
- Джаман В. О. Регіональні системи розселення: демографічні аспекти. — Чернівці : Рута, 2003. — 392 с. — ISBN 9665685988.
- Дорошенко Л. С. Демографія: Навчальний посібник. — К. : МАУП, 2005. — 112 с. — ISBN 966-608-442-2.
- Дубович І. А. Країнознавчий словник-довідник. — 5-те вид., перероб. і доп. — К. : Знання, 2008. — 839 с. — ISBN 978-966-346-330-8.
- Економічна і соціальна географія країн світу. Навчальний посібник / За ред. Кузика С. П. — Л. : Світ, 2002. — 672 с. — ISBN 966-603-178-7.
- Загальна медична географія світу / В. О. Шевченко [та ін.] — К. : [б.в.], 1998. — 178 с.
- Книш М. М., Мамчур О. І. Регіональна економічна і соціальна географія світу (Латинська Америка та Карибські країни, Африка, Азія, Океанія) : навч. посіб. — Л. : ЛНУ ім. Івана Франка, 2013. — 368 с. — ISBN 978-617-10-0007-0.
- Крисаченко В. С. Динаміка населення: Популяційні, етнічні та глобальні виміри. — К. : Видавництво Національного інституту стратегічних досліджень, 2005. — 368 с. — ISBN 966-554-083-1.
- Кузик С. П., Книш М. М. Економічна і соціальна географія країн Америки : навч. посіб. — Л. : ЛНУ ім. Івана Франка, 1999. — 299 с. — ISBN 966-613-026-2.
- Любіцева О. О., Мезенцев К. В., Павлов С. В. Географія релігій. — К. : АртЕК, 1999. — 504 с. — ISBN 966-505-006-0.
- Масляк П. О. Країнознавство. — К. : Знання, 2007. — 292 с. — (Вища освіта XXI століття)
- Масляк П. О., Дахно І. І. Економічна і соціальна географія світу / П. О. Масляк, І. І. Дахно ; за ред. П. О. Масляка. — К. : Вежа, 2003. — 280 с. — ISBN 966-7091-53-8.
- (рос.) Белиз // Демографический энциклопедический словарь / главн. ред. Валентей Д. И. — М. : Советская энциклопедия, 1985. — 608 с.
- (рос.) Белиз // Латинская Америка. Энциклопедический справочник [в 2-х тт.] / Главный редактор В. В. Вольский. — М. : Советская энциклопедия, 1979. — Т. 1. А-К. — 576 с.
- (рос.) Белиз // Страны и народы. Америка. Общий обзор Латинской Америки. Средняя Америка / Редкол. : отв. ред. В. В. Вольский, Я. Г. Машбиц и др. — М. : «Мысль», 1981. — 333 с. — (Страны и народы)
- (рос.) Атлас народов мира / Отв. ред. С. И. Брук и В. С. Апенченко. — М. : ГУГК ГГК СССР и Институт этнографии им. Н. Н. Миклухо-Маклая АН СССР, 1964. — 185 с. — 20 тис. прим.
- (рос.) Численность и расселение народов мира. Этнографические очерки / под ред. С. И. Брука. — М. : Издательство АН СССР, 1962. — 487 с.
- (рос.) Лаппо Г. М. География городов: Учебное пособие для географических факультетов вузов. — М. : Туманит, изд. центр ВЛАДОС, 1997. — 476 с. — ISBN 5-691-00047-0.
- (рос.) Ягельский А. География населения. — М. : Прогресс, 1980. — 383 с.
![]() |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Населення Белізу |
- World Population Prospects : [англ.] // United Nation. Department of Economic and Social Affairs. — демографічні показники населення світу.
- Global Health Observatory. Belize : [англ.] // World Health Organization (WHO). — медико-статистичні показники Белізу.
- Demographic and Health Surveys : [англ.] // U.S. Agency for International Development. — репрезентативні дані про стан здоров'я і населення в країнах, що розвиваються.
- At a glance: Belize. Statistics and Monitoring : [англ.] // UNICEF. — статистичні дані про стан і положення дітей Белізу.
- Belize. World Bank Open Data : [англ.] // The World Bank. — статистично-економічні показники Белізу.
- Belize. Country Profile : [англ.] // International Labor Organization. — економіко-статистичні показники Белізу від Міжнародної організації праці.
- United Nations Development Programme in Belize : [англ.] // UNDP. — сторінка локального відділення Програми розвитку ООН.
- United Nations Economic Commission for Europe (UNECE) : [англ.]. — Європейська економічна комісія ООН (ЄЕК ООН).
- World Population Estimates : [англ.] // U.S. Census Bureau. — оцінки населення світу.
|
|