Шамкірська ГЕС
Шамкірська ГЕС | |
---|---|
40°56′49″ пн. ш. 46°10′15″ сх. д. / 40.94707020002777398° пн. ш. 46.17105240002777578° сх. д.Координати: 40°56′49″ пн. ш. 46°10′15″ сх. д. / 40.94707020002777398° пн. ш. 46.17105240002777578° сх. д. | |
Країна | ![]() |
Стан | діюча |
Річка | Кура |
Каскад | каскад на Курі |
Початок будівництва | 1975 |
Роки введення першого та останнього гідроагрегатів | 1981 – 1982 |
Основні характеристики | |
Установлена потужність | 380 МВт |
Середнє річне виробництво | 900 млн кВт·год |
Тип ГЕС | пригреблева |
Розрахований напір | 47,5 м |
Характеристики обладнання | |
Тип турбін | Каплан |
Кількість та марка турбін | 2 Турбоатом |
Кількість та марка гідрогенераторів | 2 |
Потужність гідроагрегатів | 2х195 МВт |
Основні споруди | |
Тип греблі | земляна |
Висота греблі | 70 м |
Довжина греблі | 4560 м |
Власник | Azerenerjid |
Оператор | Azerenerjid |
Мапа | |
![]() |
Шамкірська ГЕС – гідроелектростанція в Азербайджані. Знаходячись між Ортачальською ГЕС (18 МВт,вище по течії у Грузії) та Єникендською ГЕС, входить до складу каскаду на річці Кура (басейн Каспійського моря).
В межах проекту річку перекрили земляною греблею висотою 70 метрів, довжиною 4560 метрів та шириною по гребеню 10 метрів. Вона утримує водосховище з площею поверхні 116 км2 і об’ємом 2677 млн м3 (корисний об’єм 1425 млн м3), в якому припустиме коливання рівня поверхні у операційному режимі між позначками 143,5 та 158 метрів НРМ (під час повені до 159,9 метра НРМ).[1]
Пригреблевий машинний зал обладнали двома турбінами типу Каплан потужністю по 195 МВт (номінальна потужність станції рахується як 380 МВт), які використовують напір у 47,5 метра та забезпечують виробництво 900 млн кВт-год електроенергії на рік.[2][3][4]
Примітки
- ↑ Azərbaycan Respublikası Fövqəladə Hallar Nazırliyi. webcache.googleusercontent.com. Процитовано 3 липня 2019.
- ↑ Пути эффективной интеграции энергосистем стран Южного Кавказа (PDF).
- ↑ Ерахтин, Борис; Ерахтин, Виктор (26 грудня 2015). Строительство гидроэлектростанций в России. Учебно-справочное пособие для вузов и инженеров гидростроителей (рос.). Litres. ISBN 9785457951006.
- ↑ А. В. Линник В. Д. Хаитов СОВРЕМЕННЫЙ УРОВЕНЬ И ОСНОВНЫЕ НАПРАВЛЕНИЯ РАЗВИТИЯ ГИДРОТУРБОСТРОЕНИЯ В УКРАИНЕ (PDF).