Віялопалий гекон
Гекони віялопалі | ||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||||||||||||||||
Біологічна класифікація | ||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||
Ptyodactylus Лоренц Окен, 1817 | ||||||||||||||||||||
Посилання
| ||||||||||||||||||||
|
Гекони віялопалі (Ptyodactylus) — рід геконів родини Phyllodactylidae. Має 6 видів.
Опис
Представники цього роду геконів сягають загальної довжини 15—20 см. Колір шкіри різниться від сірого до світло—коричневого. Особливістю цих геконів є будова кінцівок та пальців, які тільки та закінчують широкою прикріплюючою пластиною на кшталт віяла.
Спосіб життя
Живуть у гірській місцині та у передгір'ях. Полюбляють також кам'янисті ґрунти. Дуже гарно лазить по горах як альпіністи. Активні здебільшого уночі, хоча є види, які полюють і вдень. Харчуються комахами.
Це яйцекладні гекони. Самка відкладає до 2—3 яєць.
Розповсюдження
Північна Африка та південно—західна Азія.
Види
- Ptyodactylus guttatus
- Ptyodactylus hasselquistii
- Ptyodactylus homolepis
- Ptyodactylus oudrii
- Ptyodactylus puiseuxi
- Ptyodactylus ragazzii
Джерела
- Atlas de la terrariophile Vol.3 : les lézards. Animalia Éditions, 2003. ISBN 2-9517895-2-1
- Біологія: Навч. посіб. / А. О. Слюсарєв, О. В. Самсонов, В.М.Мухін та ін.; За ред. та пер. з рос. В. О. Мотузного. — 3—є вид., випр. і допов. — К.: Вища шк., 2002. — 622 с.: іл.
- Словник-довідник із зоології. – К., 2002.