Нога (фільм)
Нога![]() | |
---|---|
рос. Нога | |
![]() | |
Жанр | драма військові |
Режисер | Микита Тягунов |
Сценарист | Надія Кожушана |
У головних ролях | Іван Охлобистін Петро Мамонов |
Оператор | Сергій Любченко |
Композитор | Олег Каравайчук |
Художник | Микола Сахаров Володимир Єрофєєв |
Кінокомпанія | Студія 12А |
Тривалість | 89 хв. |
Мова | російська |
Країна | ![]() |
Рік | 1991 |
IMDb | ID 0309922 |
«Нога» — радянський художній фільм Микити Тягунова 1991 року про наслідки афганської війни. Основою сценарію стало однойменне оповідання Вільяма Фолкнера, інтерпретоване кінодраматургом Надією Кожушаною.
Валера Мартинов на прізвисько Мартин, разом зі своїм другом, Рудим, прямо зі студентської лави потрапляють на службу в Таджикистан, в навчальний полк. За провокації на політзаняттях вони отримують наказ зарити стовп з табличкою на віддаленій дорозі. По дорозі Мартин і Рудий дуріють (співають текст «Божественної комедії» Данте на мотив військового маршу). Поруч розташовується будинок, де живуть місцеві: красуня Камілла і її брат, який запрошує хлопців на обід. Між Мартином і Каміллою виникає закоханість.
Літо 1980 року. В Афганістані Мартин з групою бійців їде на БМП — посередині дороги вони бачать дерев'яний ящик. Мартин з'ясовує у хлопців, з ким пішов сьогодні Рудий, ніхто не знає. Рудий завжди стріляв не по противнику, а в повітря. На ящику Мартин бачить напис «бакшиш шураві» (подарунок радянським солдатам), в таких ящиках «дарували» розчленовані тіла радянських солдатів. Мартин бачить Рудого. Зопалу (хитрістю захопивши БМП) Мартин мстить, руйнуючи мирний кишлак і сам горить в БМП. Група солдатів його наздоганяє, витягує з палаючої машини. У госпіталі Мартину ампутують ногу.
Після війни і госпіталю Мартин стає іншою людиною. У ньому немає більше зла, але немає і минулої чарівності. І тепер йому здається, що його Нога матеріалізувалася, вона жива, вона стала вбивцею. Він просить примару Рудого, яка постійно являється йому, знайти Ногу, вбити і поховати її. Мартин заздрить Рудому тому, що перш ніж померти, той нікого не вбив. Вийшовши з госпіталю, отримавши експериментальний протез, Мартин поселяється в першому-ліпшому місті — їм стає місто Рибінськ, де він поселяється на вулиці Танкістів, будинок 4. До нього приїжджає відвідати його старший брат, який бачить, як змінився молодший, став калікою у всіх сенсах. Після їх зустрічі у брата трапляється істерика.
Тим часом виявилося, що Камілла вбита, і в її речах знайдена фотографія Мартина, з нахабним поглядом і вульгарним підписом. Жителі розповідають, що чули характерний сміх Мартина недалеко від місця, де вона була убита. Мартина залучають до слідства, але у нього є алібі — у той час він лежав у госпіталі. Брат Камілли знаходить Мартина і намагається помститися йому, від ножа Мартина рятує тільки протез, об який брат спотикається. Мартин переконався у тому, що Нога — його двійник — дійсно жива, тому що вона творить зло. Мартин збирається і їде з міста, повертається в Таджикистан, на місце, де жила і була вбита Камілла. У фіналі фільму він зустрічається зі своїм двійником, втіленням зла, один на один.
- Іван Охлобистін (під псевдонімом Іван Чужий) — Валерій Петрович Мартинов (Мартин), двійник Мартина
- Петро Мамонов — Микола, брат Мартина
- Іван Захава — Рудий
- Наталія Петрова — Камілла
- Фархад Махмудов — брат Камілли
- Людмила Ларіонова — сусідка тітка Люда
- Шералі Абдулкайсов — слідчий
- Оксана Мисіна — співробітниця Анжеліка
- Олена Гольянова — медсестра в госпіталі
- Наталія Каширіна — медсестра в госпіталі
- Надія Кожушана — медсестра в госпіталі
- Сценарист: Надія Кожушана
- Режисер: Микита Тягунов
- Оператор: Сергій Любченко
- Композитор: Олег Каравайчук
- Продюсер: Олександр Михайлов
- Директор: Ренат Давлет'яров
- Художники: Микола Сахаров, Володимир Єрофєєв
- Монтаж: Віра Остринська
- Звукооператор: Юрій Галяткін