Алексєєв Володимир Романович
![]() | Ця стаття є сирим перекладом з іншої мови. Можливо, вона створена за допомогою машинного перекладу або перекладачем, який недостатньо володіє обома мовами. |
Володимир Романович Алексєєв | |
---|---|
Народився | 17 серпня 1933 (91 рік) Омськ, РРФСР |
Країна | ![]() ![]() |
Діяльність | географ |
Alma mater | Благовіщенський педагогічний інститут |
Галузь | географія |
Заклад | Інститут мерзлотоведения імені П. І. Мельникова СО РАН |
Вчене звання | професор |
Науковий ступінь | доктор географічних наук |
Нагороди |
Володи́мир Рома́нович Алексє́єв (17 серпня 1933, Омськ) — географ-мерзлотознавець, доктор географічних наук, професор, член-кореспондент Академії водного господарства, почесний член Російського Географічного товариства, заслужений діяч науки Російської Федерації. Основна наукова діяльність пов'язана з дослідженням снігових лавин, полою, вічної і сезонної мерзлоти, що відносяться до розряду особливо небезпечних кріогенних явищ[1][2].
Біографія
Народився в Омську 17 серпня 1933 року. Середню освіту здобув у Чульманській неповній середній школі (Якутія), а потім у Соловйовській середній школі (Амурська область), яку закінчив у 1950 році. Після закінчення школи з 1950 по 1953 рік працював вчителем в Чульманской школі. Здобувши освіту в Благовіщенському педагогічному інституті (природничо-географічний факультет), в 1958—1959 роках працював в Амурському обласному краєзнавчому музеї, завідуючи відділом фондів і відділом природи. З квітня 1959 році працював лаборантом, а пізніше молодшим науковим співробітником на Алданское науково-дослідної станції Інституту мерзлотоведення АН СРСР . А в 1965 році його перевели на роботу в селище Чернишевський на Вилюйского науково-дослідну станцію Інституту мерзлотоведения СО АН СРСР.
У 1966 році в Якутську відбувся захист кандидатської дисертації «Геокриологические умови Алданского нагір'я і хребта Станового». Після захисту, пройшовши за конкурсом, прийнятий на посаду старшого наукового співробітника) в Інститут географії Сибіру і Далекого Сходу АН СРСР (Іркутськ). З 1975 по 1983 роки очолював в цьому інституті Лабораторію прикладних досліджень в зоні БАМ, а з 1983 по 1993 роки керував відділом гляціології.
У 1982 році в Москві відбувся захист докторської дисертації «Криги як форма заледеніння». Захист проходив в Інституті географії АН СРСР за спеціальністю «Гідрологія суші. Водні ресурси». Через реорганізацію відділу гляціології став головним науковим співробітником лабораторії комплексної фізичної географії.
У 2010 році знову працює в Інституті мерзлотознавства ім. П. і. Мельникова СО РАН на посаді головного наукового співробітника Лабораторії інженерного мерзлотознавства[1].
За повідомленням Інституту мерзлотоведения, Алексєєв «був членом Секції гляціології міжвідомча геофізичного комітету при Президії АН СРСР (і головою підсекції криги), членом докторських дисертаційних рад при Інституті географії СО РАН (спеціальності 11.00.01 — гідрологія суші, водні ресурси, гідрохімія; 11.00. 01 — фізична географія, геофізика, геохімія ландшафтів), при Інституті земної кори СО РАН (спеціальність 04.00.07 — інженерна геологія, грунтознавство і мерзлотознавство), членом редакційної колегії академічного збірника „Матеріали гляціологіческіх досліджень“ (Москва), член редакційної ради науково-популярного журналу „Холод'ОК“ (Тюмень)»[1].
За даними Інституту мерзлотоведения, Алексєєв «є членом докторської спеціалізованої вченої ради Д 003.25.01 при Інституті мерзлотоведения СО РАН (спеціальність 04.00.07 — інженерна геологія, мерзлотознавство і грунтознавство), членом редакційної колегії журналу „Лід і сніг“, членом редакційної ради журналу „Кріосфера Землі“ (Новосибірськ), членом редакційної колегії серії „Видатні географи Сибіру“ (Іркутськ)»[1].
У 2020 році указом Президента Російської федерації Алексєєву присвоєно звання «Заслуженнийй діяч науки Російської Федерації»[2].
Примітки
- ↑ а б в г Алексеев Владимир Романович // Институт мерзлотоведения имени П. И. Мельникова Сибирское отделение РАН
- ↑ а б Якутский учёный удостоен высокого звания