Метод перерізів
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/80/Stress_vector.svg/250px-Stress_vector.svg.png)
Ме́тод пере́різів (пере́тинів) (англ. method of sections) — метод визначення величин і напрямів внутрішніх силових факторів, що проводиться з умов рівноваги частини твердого тіла. Він дозволяє перевести внутрішні силові фактори в категорію зовнішніх і, підпорядкувавши умовам рівноваги, визначити їх величини та напрямки.
Метод перерізів включає такі дії:
- уявною площиною розрізають тверде тіло (наприклад, стрижень) в тому місці, де потрібно знайти внутрішні силові фактори;
- умовно відкидають одну частину тіла;
- дію відкинутої частини на залишену замінюють силами — внутрішніми силовими факторами;
- з умов рівноваги розглянутої частини тіла знаходять величини і напрямки внутрішніх силових факторів.
У загальному випадку сила , що урівноважує не є перпендикулярною до площини, на яку вона діє. Тоді, як і будь-який вектор, її можна розкласти на дві складові: нормальну (перпендикулярну до площини), що обумовлює нормальне напруження і дотичну, що діє в площині та викликає дотичне напруження .
Розкладання повного зусилля (напруження) на нормальну і дотичну складові широко використовується у розрахунках на міцність. Це пов'язано з тим, що одні процеси при деформації та руйнуванні визначаються дотичними напруженнями (пластична деформація, зсув та руйнування шляхом зрізу), а інші — нормальними (видовження, руйнування відривом). Нормальні напруження бувають розтягувальні (додатні) і стискні (від'ємні).
Див. також
Джерела
- Опір матеріалів. Підручник /Г. С. Писаренко, О. Л. Квітка, Е. С. Уманський. За ред. Г. С. Писаренка — К.: Вища школа, 1993. — 655 с. — ISBN 5-11-004083-4
- Шваб'юк В. І. Опір матеріалів [Текст] : навчальний посібник / В. І. Шваб'юк. — К.: Знання, 2009. — 380 с. — ISBN 978-966-346-679-8
- Мильніков О. В. Опір матеріалів. Конспект лекцій. − Тернопіль: Видавництво ТНТУ, 2010. — 257 с.