Сухопутні війська Афганістану
Шаблон:Infobox national militaryАфганська національна армія - збройні сили Ісламської Республіки Афганістан. Армія складається із сухопутних військ (Національної армії) і військово-повітряних сил (Національного повітряного корпусу). Сучасні збройні сили створені за допомогою військових інструкторів США і НАТО після повалення режиму талібів у 2001 році. Головнокомандувачем є президент Афганістану, штаб-квартира розташовується в Кабулі. Станом на червень 2012 року, діючі збройні сили налічували близько 200 тисяч чоловік [1]; передбачається доведення їх чисельності до 260 тисяч до 2015 року[2]. Афганістан має статус «основного союзника поза НАТО» з 2012 року.
Історія
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c6/King_Habibullah_Khan_with_Afghan_military_men.jpg/278px-King_Habibullah_Khan_with_Afghan_military_men.jpg)
Формування регулярної армії європейського зразка розпочалося в кінці XIX століття за часів правління короля Абдур-Рахмана (1880 - 1901 рр.) із введенням системи комплектування під назвою «хашт нафарі». Дана система полягала в тому, що на дійсну військову службу в обов'язковому порядку призивали кожного восьмого чоловіка у віці від 20 до 40 років. Одночасно з цим створювалися організаційно-штатні формування сучасного типу: дивізії, бригади, полки. У Кабулі було організовано перший військово-навчальний заклад - Військова школа з шестирічним терміном навчання, куди приймалися хлопчики у віці від 10 до 15 років. Викладачами в ній працювали турки-іммігранти, деякі з яких були колишніми офіцерами армії Туреччини. До початку Третьої Англо-афганської війни 1919 в складі армії не було ні авіації, ні бронеавтомобілів, ні танків, автоматична зброя і сучасна скорострільна артилерія практично були відсутні. Ситуація практично не змінювалася до 1956 р., коли недружні дії Пакистану на південному та південно-західному кордоні підштовхнули короля Захір-шаха прийняти рішення про модернізацію армії, яка полягала в її реорганізації та оснащенні новим озброєнням і технікою. Враховуючи зростаюче військово-технічне та військово-політичне співробітництво Ісламабаду з США, король звертається за допомогою до Радянського Союзу.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/66/MiG-15s_and_Il-28s_at_Kabul_1959.jpg/259px-MiG-15s_and_Il-28s_at_Kabul_1959.jpg)
З середини 50-х років ХХ століття СРСР, направляє до Афганістану військових радників, відкриває свої військово-навчальні заклади для афганських слухачів і курсантів, надає допомогу в створенні військово-навчальних закладів в Кабулі. Починаються поставки найсучаснішого на той момент озброєння і військової техніки: танків Т-54, бронетранспортерів БТР-60 та бойових машин піхоти БМП-1, ствольної і реактивної артилерії, в тому числі РСЗО БМ-21 «Град», реактивних бойових літаків МіГ-17, Іл-28, МіГ-21 і бойових вертольотів. Одночасно з цим Захір-шах прагне підпорядкувати племінні збройні формування центральній владі.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c5/1950s_Afghanistan_-_Afghan_Army_soldiers_on_parade.jpg/233px-1950s_Afghanistan_-_Afghan_Army_soldiers_on_parade.jpg)
У 80-х роках ХХ століття збройні сили Афганістану були добре технічно оснащені, проте особовий склад в переважній більшості мав слабкий морально-психологічний стан і не хотів брати участь у бойових діях. Повсюдно були поширені випадки дезертирства, перехід на бік ворога зі зброєю і технікою. Винятком були повітряні сили і з'єднання «командос» - формування, що були елітними і що комплектувалися найбільш відданими режиму військовослужбовцями.
З точки зору організаційно-штатної структури, збройні сили Афганістану складалися з трьох видів: сухопутних військ, ВПС і ППО, прикордонних військ. До воєнізованих структур відносились оперативні батальйони «царандой» - міліційні формування Міністерства внутрішніх справ і підрозділи Служби державної безпеки, які займалися контррозвідувальною роботою і охороною особливо важливих об'єктів. У 1989 році афганські збройні сили в своєму складі мали: особового складу близько 329 тис. чол. (армія - 165 тис., МВС - 97 тис. і МДБ - 57 тис. осіб), танків - 1568, бойових машин піхоти - 828, гармат і мінометів - понад 4880, бойових літаків - 126, бойових вертольотів - 14.[3]
Після падіння режиму і нової громадянської війни 1990-х років регулярна армія розпалась. Озброєння і техніка були поділені між воюючими сторонами - Північним альянсом Массуда і Дустума з одного і загонами талібів і Ісламської партії Афганістану з іншого.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/eb/Construction_of_Afghan_National_Army_base_in_southern_Afghanistan.jpg/400px-Construction_of_Afghan_National_Army_base_in_southern_Afghanistan.jpg)
Майже через рік після повалення режиму талібів в грудні 2002 р глава перехідного уряду Х. Карзай видав указ «Про створення афганської національної армії». План будівництва військової організації сучасного Афганістану - Афганської національної армії (АНА) - був розроблений фахівцями НАТО на основі аналізу помилок попередніх концепцій 1950 - 60-х років і часів радянської присутності. Він включав в себе наступні напрямки:
• роззброєння всіх племінних та інших формувань;
• перехід до добровільного принципу комплектування;
• розформування ВПС як виду збройних сил і передача авіаційної техніки Повітряному корпусу АНА;
• формування п'яти армійських корпусів бригадного складу з функціями регіональних командувань: в Кабулі, Гардезі, Кандагарі, Гераті та Мазарі-Шаріфі
• створення легких піхотних підрозділів як основи наземних сил, обмежене використання важкого озброєння і техніки радянського виробництва;
• навчання особового складу за стандартами НАТО, переозброєння АНА на зброю і техніку виробництва США: штурмові гвинтівки М-16, кулемети М-240, бронетранспортери М113.
Сучасний стан
На 2013 рік збройні сили Ісламської Республіки Афганістан нараховують близько 200 тис. осіб.
Організаційно-штатна структура АНА
• Генеральний штаб з Начальником Генерального штабу в званні генерал-полковника на чолі;
• Командування наземних сил АНА (командувач - генерал-лейтенант), якому підпорядковані шість армійських корпусів і одна дивізія;
• Командування сил спеціальних операцій АНА (командувач - генерал-майор), до якого входять одна бригада сил спеціальних операцій,
• одна бригада «командос», шість окремих батальйонів «командос», доданих по одному кожному армійському корпусу, а також авіакрило спеціальних операцій і навчальний центр ;
• Військово-повітряні сили Афганістану (командувач - генерал-лейтенант, штаб розташований поблизу від міжнародного аеропорту Кабула), перетворені в липні 2010 р з Повітряного корпусу АНА на правах окремого виду збройних сил [10];
• Командування матеріально-технічного забезпечення, що включає в себе Центральне агентство перевезень (транспортну бригаду) і Центральні ремонтні майстерні;
• Командування набору добровольців;
• Командування бойової підготовки, а також ряд інших допоміжних формувань.
"Командос"
Підготовка першого підрозділу афганських «командос» почалася на початку 2007 року на військовій базі «Morehead Commando Training Center» в шести милях південніше Кабула. У липні 2007 року був підготовлений перший батальйон «командос», особовий склад якого пройшов тримісячні курси підготовки за зразком рейнджерів армії США, був оснащений спорядженням американського зразка[4]. Спочатку, для афганської армії планувалося підготувати одну бригаду «командос» (шість батальйонів), проте станом на квітень 2012 року, для афганської армії були підготовлені 8 батальйонів «командос». Надалі, заплановано збільшити чисельність «командос» до трьох бригад (15 батальйонів) «командос»[5].
Озброєння
Стрілецька зброя
З початку 1970-х років армія була оснащена радянськими АКМ і АК-74 в якості основного стрілецького озброєння. Перші підрозділи сформованої Афганської національної армії і Афганської національної поліції озброювалися стрілецькою зброєю виробництва СРСР і країн Східної Європи. Пізніше, у зв'язку з переходом армії на стандарти НАТО, з 2008 року почалася поступова заміна зброї радянського зразка на зброю виробництва США і країн НАТО.
Бронетранспортери та броньовані машини
Модель |
Фото |
Тип |
Кількість |
Дата |
Виробник |
Примітки |
---|---|---|---|---|---|---|
БТР-60 | ![]() |
БТР | Шаблон:Флагификация | |||
БТР-80 | ![]() |
БТР | Шаблон:Флагификация | |||
БРДМ-2 | ![]() |
БТР | Шаблон:Флагификация | |||
БМП-1 | ![]() |
БМП | Шаблон:Флагификация | |||
БМП-2 | БМП | Шаблон:Флагификация | ||||
M113 | ![]() |
БТР | Шаблон:Флагификация | |||
HMMWV | ![]() |
Шаблон:Флагификация |
Основні бойові танки
Модель |
Фото |
Тип |
Кількість |
Дата |
Виробник |
Примітки |
---|---|---|---|---|---|---|
ПТ-76 | — | Шаблон:Флагификация | ||||
Т-55 | Танк | Шаблон:Флагификация | ||||
Т-62 | Танк | Шаблон:Флагификация | ||||
Тип 59 | Танк | Шаблон:Флагификация | ||||
Leopard 1 | ![]() |
Танк | Шаблон:Флагификация | Доставлені
у 2011 році Канадою |
Артилерія / протиповітряна оборона
Модель |
Фото |
Тип |
Кількість |
Дата |
Виробник |
Примітки |
---|---|---|---|---|---|---|
БМ-14 | — | Реактивна артилерія | Шаблон:Флагификация | |||
БМ-21 Град | Реактивна артилерія | Шаблон:Флагификация | ||||
ЗСУ-23-4 | ПВО | Шаблон:Флагификация | ||||
ЗУ-23-2 | ![]() |
ПВО | Шаблон:Флагификация | |||
ЗПУ-4 | — | ПВО | Шаблон:Флагификация | |||
122-мм гаубиця Д-30 | ![]() |
Гармата | Шаблон:Флагификация | |||
152-мм гаубиця-гармата образца 1937 року (МЛ-20) | ![]() |
Гармата | Шаблон:Флагификация | |||
152-мм гаубиця зразка1943 р. (Д-1) | ![]() |
Гармата | Шаблон:Флагификация | |||
122-мм гаубиця зразка 1938 года (М-30) | ![]() |
Гармата | Шаблон:Флагификация | |||
M114 (гаубиця) | ![]() |
Гармата | Шаблон:Флагификация |
Допомога демократичних країн
Афганські сили безпеки знаходяться в певній залежності від іноземної економічної допомоги, оскільки уряд Афганістану не в змозі їх утримувати. З 2012 року США і Афганістан підписали угоду про стратегічне партнерство, за якою Афганістан названий «основним союзником США поза НАТО»
Джерело
• Современная армия Афганистана
• Белов Е. Афганские силовые структуры и перспективы их развития
Примітки
- ↑ Karimi, Mohammad halim (September 11, 2014)."Mohammadi asks troops to stand united". Pajhwok Afghan News. Джерело 15.11.2014.
- ↑ "India turns to Russia to help supply arms to Afghan forces". Reuters. 30 April 2014. Джерело 15.11.2014
- ↑ Гареев М.А. Моя последняя война (Афганистан без советских войск). — М., 1996.
- ↑ Donna Miles. Gates Visits New Afghan Commando Training Site // сайт міністерства оборони США.
- ↑ Matthew Chlosta. ANA Commandos First on the Ground in Marjah