Бедрі Рахмі Еюбоглу
Бедрі Рахмі Еюбоглу | ||||
---|---|---|---|---|
тур. Bedri Rahmi Eyüboğlu | ||||
![]() | ||||
Народження | 1911[1][2][…] Герелеd, Ґіресун, Туреччина | |||
Смерть | 21 вересня 1975[1] або 1975[4][5][6] | |||
Стамбул, Туреччина (рак підшлункової залози) | ||||
Країна | ![]() | |||
Навчання | Mimar Sinan Fine Arts Universityd | |||
Діяльність | художник, поет | |||
Працівник | Mimar Sinan Fine Arts Universityd | |||
У шлюбі з | Eren Eyüboğlud[7] | |||
Брати, сестри | Sabahattin Eyüboğlud | |||
Роботи в колекції | Музей сучасного мистецтва (Нью-Йорк)[8], Міннеаполіський інститут мистецтваd і Print Collectiond[9] | |||
Сайт | bedrirahmi.com | |||
| ||||
![]() | ||||
Бедрі Рахмі Еюбоглу (1913, Гереле — 1975, Стамбул) — турецький художник і поет.
Бедрі Рахмі Еюбоглу, художник, письменник і поет, народився в Гереле на Чорному морі в 1911 році. Він був другою дитиною у сім'ї. Його старший брат, Сабахаттин Еюбоглу, — відомий письменник, і його молодша сестра, Муалла Еюбоглу, була однією з перших архітекторів, які працювали в галузі реставрації. Вона стала відома завдяки роботам в палаці Топкапи в Стамбулі, в секції «гарем». Його батько, був чиновником (губернатором), жив у різних куточках Туреччини. Потім Бедрі Рахмі вступив у вищу школу в Трабзоні. Він залишив місто в 1929, щоб вступити в Академію витончених мистецтв в Стамбулі[10]. В 1931 році він тимчасово залишив школу, щоб вчитися у Франції з братом. Він вивчив французьку в Діжоні, потім відправився в Ліон, щоб навчатися в студії Андре Лота в Парижі, де він зустрів свою майбутню дружину Ернестину. Повернувшись в Туреччину, він закінчив своє навчання і отримав диплом в 1936 році. У 1937 році він вступив до академії, як асистент і перекладач Леопольда Леві і залишався там до своєї смерті в 1975 році.
Його перша персональна виставка пройшла в Бухаресті в галереї Хасефер в 1935 році. Виставка була організована його майбутньою дружиною Ернестине. Вони одружилися в Стамбулі в 1936 році. Бедрі Рахмі був художником, який працював надзвичайно плідно він намалював фрески в стамбульському ресторані Лідо у 1943, велике панно в оперному театрі Анкари (1946). Уряд відправив його в Едірне 1938 і в Чорум і Исклип в 1942. Це був поворотний момент в його кар'єрі художника.
Він працював з мозаїкою і виготовив панель площею 250 м2 для Експо 58 1958, яка принесла йому першу нагороду. В 1960 році він зробив панель для штаб-квартири НАТО в Парижі і, коли Франція вийшла з НАТО робота була перевезена в штаб-квартиру в Брюсселі. Бедрі Рахмі належав до художників групи Д і заснував групу десяти для молодих художників Group of 10. Його мозаїчні панелі є в стамбульських лікарнях і готелях. Він також робив вітражне скло для Посольства Туреччини в Бонні, Німеччина. У 1950, у другу поїздку в Париж його сильно вразила виставка мистецтва Африки в Музеї людини. Тоді ж він вирішив використовувати штучну друк (гравіювання) для того, щоб дати кожному доступ до його робіт. Він спростив свій дизайн, розділив на блоки, і також спонукав своїх учнів використовувати цю техніку. У 1960 році він був запрошений до США за грантом Фонду Рокфеллера та гранту Фонду Форда. Він був гостем професора Каліфорнійського університету в Берклі. Одна з його робіт є частиною колекцій музею сучасного мистецтва. Його роботи можна знайти в різних музеях в США, Європі і Туреччині.
Бедрі Рахмі викладав в Академії витончених мистецтв до своєї смерті від раку в 1975. Він був відомий як чудовий вчитель і багато сучасні художники Туреччини високо цінували його викладацьке майстерність.
Письменницька робота
Крім своєї роботи в Академії витончених мистецтв, Бедрі Рахмі також відомий своєю письменницькою кар'єрою, написанням статей та оглядів у газеті Республіка де у нього була щоденна художня колонка в 1952—1958. Його першою поемою була опублікована в 1941, Yaradana mektup (Лист до творця). Його друга книга Karadut (Чорна шовковиця)була опублікована в 1948 році. Інші поетичні твори:
- Tuz (Сіль) 1952
- Üçü Birden (Всі троє), 1953
- Dördü Birden (Четверо з багатьох), 1956
- Karadut 69, (Чорна шовковиця 69),1969
- Dol Karabakır Dol (Дін-Дон Чорна мідь), 1974
- Yaşadım (Я жив), 1977
- Tezek (Лайно)
Всеосяжна книга (опублікована Iş Bankası в Туреччині, 2008) доступна на турецькій і англійській мові з 250-ма ілюстраціями. Інші книги такі:
- Приступаючи до роботи над картиною
- Листи брата
- Автопортрет
- Рожевий кран
- Батько Томі
- Листи кохання I II III IV
- Опівночі
- Bir Tutam Mavi (Toplu Робіт-Yazılar 1954—1955)
Примітки
- ↑ а б Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ Eyuboglu, Bedri Rahmi // Benezit Dictionary of Artists — OUP, 2018. — ISBN 978-0-19-977378-7 — doi:10.1093/BENZ/9780199773787.ARTICLE.B00060712
- ↑ Artsy — 2009.
- ↑ а б Museum of Modern Art online collection
- ↑ Eyüboğlu, Bedri Rahmi // Grove Art Online / J. Turner — [Oxford, England], Houndmills, Basingstoke, England, New York: OUP, 2017. — doi:10.1093/GAO/9781884446054.ARTICLE.T027236
- ↑ CONOR.BG
- ↑ https://www.istanbulmodern.org/en/collection/collection/5?t=3&id=1432
- ↑ http://www.moma.org/collection/works/79221
- ↑ https://web.archive.org/web/http://wallachprintsandphotos.nypl.org/catalog/329986
- ↑ Orga, Atesh (ed.) (2007) «Istanbul: Portrait of a City» Istanbul: A Collection of the Poetry of Place Eland, London, p. 48, BookSources/9780955010590 ISBN 978-0-955010-59-0
Посилання
- Turkoloji.cu.edu.tr (тур.)
- Biography
- [1]
- [2]
- [3]