Зінченко Наталія Миколаївна
![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Особисті дані | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Повне ім'я | Наталія Миколаївна Зінченко | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Народження | 3 жовтня 1979 (44 роки) | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Десна, СРСР | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Зріст | 169 см | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Вага | 64 кг | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Громадянство | ![]() | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Позиція | Півзахисник | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Професіональні клуби* | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Національна збірна | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Тренерська діяльність** | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
* Ігри та голи за професіональні клуби | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
** Тільки на посаді головного тренера. | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Ната́лія Микола́ївна Зі́нченко (нар. 3 жовтня 1979, Десна, Чернігівська область, СРСР) — українська футболістка, що виступала у півзахисті. Відома перш за все завдяки виступам у складі жіночої збірної України, а також низки російських та українських клубів. Учасниця чемпіонату Європи з футболу серед жінок (2009). Після завершення кар'єри гравчині перейшла на тренерську роботу. Нині — тренерка клубу «Житлобуд-2».
Життєпис
Клубна кар'єра
Наталія Зінченко народилася у смт. Десна, що на Чернігівщині. Вихованка ФК «Елегія» (Бобровиця), перший тренер — Іван Острянко. Протягом сезонів 1992-1994 виступала у чернігівській «Легенді», у складі якої стала бронзовою призеркою національного чемпіонату. У 1995 році перейшла до київського клубу «Аліна», з яким здобула «срібло» чемпіонату та стала переможницею Кубка України. Того ж року Зінченко дебютувала у національній збірній — 22 жовтня вона з'явилася на полі у поєдинку проти збірної Угорщини.
Сезон 1996 Наталія розпочала у команді «Донецьк». Цей сезон став найуспішнішим у кар'єрі спортсменки на теренах України — до «золота» чемпіонату вона вдруге поспіль змогла додати Кубок країни, перегравши 12 жовтня 1996 року у фіналі свій колишній клуб «Аліна» з рахунком 7:1.
Після успішного виступу на Батьківщині трансфер Наталії за майже 30 тисяч доларів[1] викупив російський клуб ВДВ (Рязань). За 6 сезонів у команді Зінченко двічі ставала чемпіонкою Росії, здобула Кубок країни та бронзові нагороди. У сезоні 2002 вона перейшла до воронезької «Енергії», де також стала однією з провідних футболісток та здобула чемпіонське звання. Особливо вдалим видався останній сезон у формі «Енергії», у якому Наталія відзначилася у різних турнірах 18 разів. Після завершення чемпіонату 2004 року Зінченко повернулася до Рязані, де продовжила виступи за місцеву команду. Наступні два сезони були не найкращими у її кар'єрі — не здобуто жодної нагороди у російській першості та Кубку, та й індивідуальні показники були не найкращими.
У 2007 році Наталія Зінченко перейшла до лав пермської «Зірки-2005», з якою пов'язані її головні досягнення у кар'єрі. Тричі поспіль Наталія ставала разом з командою чемпіонкою Росії, вигравала Кубок Росії, стала фіналісткою Кубка УЄФА. У 2009 році Зінченко завершила активні виступи як футболістка, узявши попередньо участь у жіночому чемпіонаті Європи з футболу у складі збірної України.
Тренерка
У 2010 році Наталія очолила «Зірку-2005», змінивши на посаді головного тренера поляка Шека Борковськи[2]. Під її проводом команда здобула бронзові нагороди чемпіонату та дійшла до чвертьфіналу Кубка УЄФА, однак у травні 2011 року її на тренерському містку змінив серб Звонко Радич[3]. Натомість Зінченко далі працювала у клубі як старша тренерка. Балканський тренер затримався у команді ненадовго і вже у листопаді того ж року Зінченко знову очолила «Зірку-2005»[4], де пропрацювала до серпня 2012, поступившись місцем Сергію Чеснакасу[5].
З кінця 2012 року Наталія Зінченко була призначена на посаду головної тренерки молодіжної жіночої збірної України WU19. Свій перший матч в якості очільниці збірної провела на міжнародному товариському турнірі «Кубанська весна -2013». Збірна України під її керівництвом обіграла з рахунком 2:0 збірну Естонії. На цьому турнірі збірна України WU19 вперше зайняла друге місце, поступившись у фіналі збірній США в серії післяматчевих пенальті.
У 2014 році Наталія Зінченко повторює минулорічне досягнення. Збірна під її керівництвом займає друге місце на міжнародному турнірі «Кубанська весна -2014». У фіналі збірна України поступилася Росії з рахунком 3:2.
У 2016 році Зінченко приводить команду «Житлобуд-2» до першого в історії харків'янок чемпіонства України.
15 жовтня 2018 року Виконком ФФУ визнав роботу Володимира Реви на чолі жіночої збірної України незадовільною та прийняв рішення призначити новою головною тренеркою Наталію Зінченко.[6] Вона стала першою жінкою, яка керувала національною жіночою збірною України з футболу. Під її керівництвом команда фінішувала другою в груповому турнірі кваліфікації Євро-2022 та взяла участь у плей-офф відбору. Починаючи з листопада 2018 року до листопада 2021-го під керівництвом Наталії Зінченко національна жіноча збірна провела 28 матчів: 14 перемог, 3 нічиї, 11 поразок. Різниця забитих і пропущених м’ячів — 50—55. За цей період у збірній дебютували 16 футболісток. 14 листопада 2021 року в УАФ повідомили про завершення робити Наталії Зінченко на посаді тренерки збірної.[7]
Досягнення
- Командні трофеї
- Фіналістка Кубка УЄФА (1): 2008/09
- Чемпіонка України (1): 1996
- Срібна призерка чемпіонату України (1): 1995
- Бронзова призерка чемпіонату України (1): 1992
- Володарка Кубка України (2): 1995, 1996
- Чемпіонка Росії (7): 1999, 2000, 2002, 2003, 2007, 2008, 2009
- Бронзова призерка чемпіонату Росії (4): 1997, 1998, 2001, 2004
- Володарка Кубка Росії (2): 1998, 2007
- Фіналістка Кубка Росії (7): 1997, 1999, 2000, 2001, 2003, 2008, 2009
- Тренерські здобутки
- Чемпіонка України (3): 2016, 2017, 2019/20
- Бронзова призерка чемпіонату Росії (1): 2010
- Володарка Кубка Росії (1): 2011/12
- Кращий/а тренер/ка України (2): 2016, 2017
Статистика
У таблиці наведена статистика виступів Наталії Зінченко за кордоном.
Клуб | Сезон | Чемпіонат | Кубок | Єврокубки | Інше | Всього | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Матчі | Голи | Матчі | Голи | Матчі | Голи | Матчі | Голи | Матчі | Голи | ||
«Рязань-ВДВ» (Рязань) | |||||||||||
1997 | ? | 1 | ? | 1 | - | - | - | - | ? | 2 | |
1998 | ? | 5 | ? | - | - | - | - | - | ? | 5 | |
1999 | ? | - | - | - | - | - | - | - | - | ? | |
2000 | ? | - | - | - | - | - | - | - | - | ? | |
2001 | ? | 4 | - | - | 5 | 3 | - | - | ? | 7 | |
2002 | ? | - | - | - | - | - | - | - | - | ? | |
Всего | ? | 10 | ? | 1 | 5 | 3 | - | - | ? | 14 | |
«Енергія» (Воронеж) | 2003 | ? | 6 | - | - | ? | 8 | - | - | ? | 14 |
2004 | ? | 11 | ? | 2 | ? | 5 | - | - | ? | 18 | |
Всего | ? | 17 | ? | 2 | ? | 13 | - | - | ? | 32 | |
«Рязань-ВДВ» (Рязань | 2005 | ? | 8 | - | - | - | - | - | - | ? | 8 |
2006 | ? | 2 | - | - | - | - | - | - | ? | 2 | |
Всего | ? | 10 | - | - | - | - | - | - | ? | 10 | |
«Зірка-2005» (Перм) | 2007 | ? | 9 | ? | 2 | - | - | - | - | ? | 11 |
2008 | ? | 10 | - | - | ? | 3 | - | - | ? | 13 | |
2009 | ? | 5 | ? | 1 | ? | 1 | - | - | ? | 7 | |
Всього | ? | 24 | ? | 3 | ? | 4 | - | - | ? | 31 | |
Всього за кар'єру | ? | 61 | ? | 6 | ? | 20 | - | - | ? | 87 |
Примітки
- ↑ Зінченко. Головна тренерка збірної України про Євро, "синка" та скільки заробляють футболістки на YouTube
- ↑ Треба міняти гру (рос.) . «Пермский обозреватель». Процитовано 10 червня 2013.
- ↑ Пермський жіночий ФК Зірка-2005 очолить серб Звонко Радич (рос.) . «Российская газета». Процитовано 10 червня 2013.
- ↑ В жіночому ФК Зірка-2005 змінився головний тренер (рос.) . «59.ru». Процитовано 10 червня 2013.
- ↑ У жіночому ФК Зірка-2005 оновився склад (рос.) . «ЭХО-Пермь». Процитовано 10 червня 2013.
- ↑ Офіційно. Наталія Зінченко - головний тренер жіночої збірної України. [womensfootball.com.ua]. Процитовано 16 жовтня 2018.
- ↑ НАТАЛІЯ ЗІНЧЕНКО ЗАЛИШАЄ ПОСАДУ ГОЛОВНОГО ТРЕНЕРА ЖІНОЧОЇ ЗБІРНОЇ УКРАЇНИ.
Література
- А. Н. Волощук. «Легенда» молодости нашей. — Чернігів : Десна Поліграф, 2020. — 416 с. — 250 прим. — ISBN 978-617-7833-49-8. (рос.)
Посилання
|
|
- Народились 3 жовтня
- Народились 1979
- Гравчині збірної України з футболу
- Гравчині чемпіонату Європи з футболу 2009
- Тренери жіночої збірної України з футболу
- Уродженці Козелецького району
- Українські футболістки
- Футболістки «Легенди»
- Футболістки «Аліни»
- Футболістки «ЦПОР-Донеччанки»
- Тренери жіночої молодіжної збірної України з футболу
- Футболістки «Рязань-ВДВ»
- Футболістки «Зірки-2005»
- Тренери ЖФК «Житлобуд-2» Харків