Петкевич Тамара Владиславівна
Петкевич Тамара Владиславівна | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Народилася | 29 березня 1920 або 1 квітня 1920[1] Невель, Вітебська губернія, Російська СФРР | |||
Померла | 18 жовтня 2017 (97 років) або 19 жовтня 2017[1] (97 років) Санкт-Петербург, Росія | |||
Поховання | Комаровське селищне кладовище | |||
Країна | ![]() ![]() | |||
Діяльність | письменниця, акторка, прозаїк, театрознавиця, мемуаристка | |||
Сфера роботи | театрознавство[2], акторське мистецтво[2] і автобіографічний роман[2] | |||
Alma mater | Російський державний інститут сценічних мистецтв | |||
Мова творів | російська | |||
Жанр | мемуари | |||
Нагороди | ||||
Сайт: litcenter.spb.su/petkevic.html | ||||
| ||||
![]() | ||||
Тамара Володимирівна (Владиславівна) Петкевич — (29 березня 1920, Невель Вітебська губернія — 18 жовтня 2017, Санкт-Петербург) — російська актриса, театрознавець і письменниця-мемуарист.
Біографія
Тамара Владиславівна Петкевич народилася 29 березня 1920 року в місті Невелі Невельського повіту Вітебської губернії[3][4]. У мемуарах вона також вказувала місцем народження Петроград.
Батько — Владислав Йосипович Петкевич (1890, Рига — 15 січня 1938 або 10 лютого 1942), учасник Першої світової війни, член ВКП(б) з 1918 року, заарештований і репресований у 1937 році[5]. Мати — Єфросинія Федорівна Мочаловська. Сестри: Валентина (1927—?), Рената (1930—1942)[6].
Поступила в школу № 182 міста Ленінграда в 1927 році. У 1937 році була виключена з ВЛКСМ із-за арешту батька. У 1938 році закінчила десятирічку і вступила в 1-й Державний інститут іноземних мов на англійську факультет.
26 грудня 1940 року вийшла заміж і поїхала до чоловіка на заслання в місто Фрунзе. Зі своїм чоловіком Еріком вона познайомилася у в'язниці «Хрести», куди вона носила посилки своєму батькові. Туди ж приїжджав і Ерік зі своєю матір'ю. Його батько теж був заарештований по політичній статті[7]. Працювала театральним художником у Фрунзе. Там у 1942 році поступила в медичний інститут. Мати і молодша сестра Рената загинули в Ленінграді в роки блокади.
30 січня 1943 року одночасно з чоловіком була заарештована і 4 травня 1943 року засуджена за ст. 58-10 (частина 2) Кримінального кодексу РРФСР на сім років позбавлення волі, три роки поразки в правах і конфіскацію майна. Покарання відбувала в таборах Киргизької РСР. Спрямована в Джангиджирский жіночий табір на сільськогосподарські роботи, де стала бригадиром польової бригади. Потім працювала на будівництві овочесховища. Переведена в Новотроїцьку колону, а звідти в Біловодський табір.
В 1943 році переведена в Севжелдорлаг в Комі АРСР. Працювала на лісоповалі в табірній колона «Светик». Переведена в городню бригаду, потім комісована по інвалідності і відправлена в лазарет при Урдомской колоні. Працювала в хірургічному відділенні лазарету. Призначена через політвідділ в Театрально-естрадний колектив, що складався з ув'язнених. Грала в спектаклях, поставлених режисером Олександром Йосиповичем Гавронским (п'єса Чехова «Ювілей»). Переведена в Княж-Цвинтар. Отпралена в штрафну колону на землекопні роботи за самовільне знаходження на Урдомской колоні. Переведена в Межег, потім повернута в Княж-Цвинтар на Центральний окремий табірний пункт. Репетиції з Гавронским п'єси Чехова «Ювілей». У висновку народила сина Юрія, якого невдовзі забрали в дитячий приймач, а потім він був усиновлений. Суд відмовив їй повернути дитину з прийомної сім'ї. Прийомна сім'я незабаром виїхала з Вельска, і Тамара почала шукати сина. Коли вона знайшла хлопчика, то тому вже йшов одинадцятий рік і він залишився в прийомній сім'ї.
Звільнена в 1950 році. Працювала в Сиктивкарському державному драматичному театрі Комі АРСР. Через адміністративну 39-у статтю, вписану у паспорт, повернутися в Ленінград не могла. В якості актриси працювала в театрах Шадринська (Шадринський державний драматичний театр), Чебоксар (Чуваський російський драматичний театр, 1954-1956), Кишинева (Кишинівський російський драматичний театр імені А. П. Чехова, 1956-1960).
30 листопада 1954 року судимість знята. У 1957 році реабілітована. У Ленінград повернулася в 1959 році. У 1962 надійшла в Ленінградський інститут театру, музики і кінематографії (ЛГИТМиК) на театрознавчий факультет. Закінчила ЛГИТМиК в 1967 році, працювала в Ленінградському будинку художньої самодіяльності завідувачкою репертуарним відділом.
У 1993 році опублікувала книгу мемуарної прози про життя в сталінських таборах «Життя — чобіток непарний», витримала ряд перевидань. Книгу високо оцінив, зокрема, Ельдар Рязанов. У Петербурзі був поставлений спектакль за її книгою. У Німеччині книгу видали кілька разів. Олександр Квасневський нагородив автора кавалерським хрестом ордена Заслуг перед Республікою Польща.
У 1996 році Тамара Петкевич була прийнята в Союз письменників Санкт-Петербурга.
На думку письменниці Тетяни Бек, Тамарі Петкевич випав такий жереб, ніби вся апокаліптичність XX століття згустилася в одній приватній долі.
Друга книга — «На тлі зірок і страху» — продовження першої. В ній Тамара Петкевич розповідає про своє життя після звільнення з табору. Прочитавши її, Тетяна Гердт сказала: «Я дуже щаслива людина, мені Господь посилав весь час чудових людей. Але потрясінь людських у мене було в житті два: Твардовський і Тамара Петкевич. Це не табірна література. Це література російська. Це те, що дає сили жити».
«Напевно, людям треба знати, як обходитися з труднощами. І, може, це найважливіше, що я повинна була зробити в житті», — говорила Тамара Петкевич.
Табірна тема вже становить у російській словесності цілий Архіпелаг, сильний і багатотипний. «Життя...» Т. П. займає в цьому трагічному достатку особливе місце — поблизу від прози і поезії Шаламова, Євгенії Гінзбург, Заболоцького і Керсновської.
Тамара Владиславівна Петкевич померла 18 жовтня 2017 року в Санкт-Петербурзі. Похована на Комаровському кладовищі селища Комарово Курортного району міста федерального значення Санкт-Петербургу.
Про Тамару Петкевич був знятий документальний фільм «Життя — чобіток непарний» (2001, режисер Марина Разбежкіна).
Бібліографія
- «Життя — чобіток непарний» — СПб. : «Астра-Люкс», АТОКСО, 1993.
- «Несподівана професія» у зб. «Театр Гулагу» — Видавництво «Меморіал», 1995.
- «Життя — чобіток непарний» в одноїм. зб. — М.: Незалежне видавництво «Пік», 2001.
- «Die Liebe gab mir Hoffnung» — Берлін : Видавництво «Verlag Volk&Welt», 2001.
- «Die Liebe gab mir Hoffnung» — Берлін : Видавництво «Bastei Lubbe», 2003.
- «Життя — чобіток непарний» — М. : «Вагриус», 2004.
- «На тлі зірок і страху» — СПб. : Балтійські сезони 2008.
- «Життя — чобіток непарний» (комплект з 2-х книг) — СПб. : Балтійські сезони 2010.
- «Memoir of a Gulag actress» — by Northen Illinois University, 2010(англ.))
Нагороди та звання
- Кавалерський хрест ордена Заслуг перед Республікою Польща 1998 р.
- Лауреат літературної премії Гоголя на фестивалі «Невський проспект» 2009 р.
- Лауреат літературної премії «Круті сходи» 2009 р.
- Мистецька премія «Петрополь» за унікальну епопею у 2-х книгах 2010 р.
- Диплом Лауреата премії уряду Санкт-Петербурга в галузі літератури, мистецтва і архітектури 2010 р.
Посилання
- Биография на сайте Центра Сахарова и фрагменты воспоминаний
- Биография Петкевича Владислава Иосифовича на сайте памяти жертв репрессий
- Биография Петкевич Тамары Владиславовны
- «КРЕПОСТНАЯ АКТРИСА» воспоминания Т.Петкевич и интервью для газеты «Ленинградская правда» от 12.01.1990 года.
Примітки
- ↑ а б Литераторы Санкт-Петербурга. ХХ век / под ред. О. В. Богданова
- ↑ а б в Czech National Authority Database
- ↑ Имение Пучково (Невельский уезд) в воспоминаниях писательницы, актрисы Т. В. Петкевич.
- ↑ Петкевич Тамара Владиславовна, актриса, театровед, писатель, 29.03.1920-18.10.2017
- ↑ Согласно Ленинградскому мартирологу 1937—1938 гг. и свидетельству о смерти, выданному в 1994 году [Архівовано 7 квітня 2018 у Wayback Machine.], В. И. Петкевич был расстрелян в 1938 г. Согласно воспоминаниям Тамары Петкевич 1993 года издания и приведённому в них свидетельству о смерти, он умер в лагере в 1942 году, успев передать родным письмо из лагеря. В издании 2010 года этого свидетельства о смерти уже нет, хотя эпизод с письмом из лагеря остался.
- ↑ Петкевич Тамара Владиславовна (1920—2017) актриса, театровед
- ↑ Петкевич Тамара Владиславовна: биография, фото, сын.
- Народились 29 березня
- Народились 1920
- Народились 1 квітня
- Уродженці Вітебської губернії
- Померли 18 жовтня
- Померли 2017
- Померли 19 жовтня
- Померли в Санкт-Петербурзі
- Поховані на Комаровському селищному кладовищі
- Випускники Російського державного інституту сценічних мистецтв
- Кавалери ордена «За заслуги перед Польщею»
- Персоналії:Кишинів
- Персоналії:Чебоксари
- Персоналії:Бішкек
- Російськомовні письменники XX сторіччя
- Реабілітовані в СРСР
- Репресовані в СРСР
- Кавалери Лицарського Хреста Ордена «За заслуги перед Польщею»
- Мемуаристи XXI століття
- Мемуаристи XX століття
- Російські мемуаристи
- Мемуаристи СРСР
- Акторки XX століття
- Радянські акторки
- Письменники Росії XX сторіччя
- Радянські письменниці
- Російські театрознавці
- Радянські театрознавці