Кизильське
місто Кизильське | |
---|---|
рос. Кизильское | |
![]() | |
Країна | ![]() |
Суб'єкт Російської Федерації | Челябінська область |
Муніципальний район | Кизильський район |
Код ЗКАТУ: | 75232850001 |
Код ЗКТМО: | 75632450101 |
Основні дані | |
Населення | ▲ 6651 (2015) |
Поштові індекси | 457610 |
Телефонний код | +7 35155 |
Географічні координати: | 52°43′30″ пн. ш. 58°53′30″ сх. д. / 52.72500000002777654° пн. ш. 58.89166666669477479° сх. д.Координати: 52°43′30″ пн. ш. 58°53′30″ сх. д. / 52.72500000002777654° пн. ш. 58.89166666669477479° сх. д. |
Часовий пояс | UTC+5 |
Влада | |
Вебсторінка | kizil74.ru |
Мапа | |
| |
|
Кизильське (рос. Кизильское) — село, адміністративний центр Кизильського району Челябінської області Росії. Розташоване на півдні області, за 328 км на північний захід від Челябінська (по автодорозі — 348 км), при впадінні річки Великий Кизил в річку Урал, за 18 км від залізничної станції Сібай.
Історія
Засноване у червні 1743 році губернатором Оренбурзької губернії І. І. Неплюєвим як військове поселення-фортеця на сторожовій лінії Троїцьк — Орськ. Назва походить від річки Великий Кизил (від тюркського — червоний, по червонуватому кольором скельних виходів на її берегах).
Кизильська фортеця була місцем заслання польських полонених солдат-конфедератів (після придушення повстання 1794 р), декабристів та інших. З середини XIX століття фортеця втратила військове значення і стала козацькою станицею.
Населення
1959[1] | 1970[2] | 1979[3] | 1989[4] | 2002[5] | 2010[6] |
---|---|---|---|---|---|
3371 | ↗4333 | ↗5393 | ↗6700 | ↘6496 | ↗6651 |
Економіка
У Кизильську — асфальтовий завод, ремонтно-технічні підприємства, маслоробний завод, центральна садиба акціонерного підприємства «Південний Урал» та інші підприємства.
Пам'ятки
- Обеліск на братській могилі партизанів, які загинули в 1921 р при обороні станиці від білогвардійців.
- Геологічна пам'ятка природи Синій Шихан.
- Парк Перемоги.
Примітки
- ↑ Всесоюзная перепись населения 1959 года. Численность сельского населения РСФСР — жителей сельских населённых пунктов — районных центров по полу (рос.)
- ↑ Всесоюзная перепись населения 1970 года. Численность сельского населения РСФСР - жителей сельских населенных пунктов - районных центров по полу. Архів оригіналу за 14 жовтня 2013. Процитовано 14 жовтня 2013. (рос.)
- ↑ Всесоюзная перепись населения 1979 года. Численность сельского населения РСФСР - жителей сельских населённых пунктов - районных центров. Архів оригіналу за 29 грудня 2013. Процитовано 29 грудня 2013. (рос.)
- ↑ Всесоюзная перепись населения 1989 года. Численность сельского населения РСФСР - жителей сельских населённых пунктов - районных центров по полу. Архів оригіналу за 16 листопада 2013. Процитовано 20 листопада 2013. (рос.)
- ↑ Всероссийская перепись населения 2002 года. Том. 1, таблица 4. Численность населения России, федеральных округов, субъектов Российской Федерации, районов, городских поселений, сельских населённых пунктов - райцентров и сельских населённых пунктов с населением 3 тысячи и более. Архів оригіналу за 3 лютого 2012. (рос.)
- ↑ Тома официальной публикации итогов Всероссийской переписи населения 2010 года по Челябинской области. Том 1. «Численность и размещение населения Челябинской области». Таблица 11. Челябинскстат. Архів оригіналу за 13 лютого 2014. Процитовано 13 лютого 2014. (рос.)