АЕС Гесген
АЕС Гесген | |
---|---|
Атомна електростанція Гесген | |
Країна | ![]() |
Адмінодиниця | Денікен Гретценбах |
Місцезнаходження | Денікен, Золотурн |
Початок будівництва | 1973 |
Початок експлуатації | 1979 |
Організація | Kernkraftwerk Goesgen-Daenken AG |
Технічні параметри | |
Кількість енергоблоків | 1 |
Тип реакторів | PWR |
Реакторів в експлуатації | 1 |
Генеруюча потужність | 1060 МВт |
Інша інформація | |
Сайт | kkg.ch |
![]() | |
![]() |
Атомна електростанція Гесген (німецькою Kernkraftwerk Gösgen, скорочено KKG) розташована в муніципалітеті Данікен (кантон Золотурн, Швейцарія) на петлі річки Ар. Він управляється спеціальним товариством Kernkraftwerk Gösgen-Däniken AG.
Перші дискусії про будівництво третьої швейцарської атомної електростанції почалися в 1966 році. У 1970 році офіційний запит було подано до федеральних органів влади. Спочатку передбачалося охолодження річковою водою, але креслення довелося змінити, щоб відповідати новому федеральному розпорядженню, яке в 1971 році забороняло такі системи для майбутніх електростанцій. Після введення градирні 31 жовтня 1972 року влада видала дозвіл на розміщення. Будівництво почалося влітку 1973 року, після чого було видано низку місцевих дозволів. Введення в експлуатацію дозволено 29 вересня 1979 року. KKG був готовий почати роботу в лютому 1979 року, але аварія на Три-Майл-Айленд змусила Федеральну раду Швейцарії наказати перевірку безпеки швейцарських заводів, яка тривала кілька місяців. Зрештою він увійшов у свою комерційну фазу 1 листопада 1979 року[1][2][3]. Необмежену експлуатаційну ліцензію було видано 29 вересня 1978 року[1].
Останньою значною зміною на ККГ стало будівництво нового сховища відпрацьованих стрижнів. Введено в експлуатацію в 2008 році.
У 1970-х роках протидія будівництву нових заводів зросла. Незважаючи на аварію на атомній електростанції Lucens, дебати здебільшого стосувалися технічних аспектів, таких як будівництво об’єктів у густонаселених районах або система охолодження[4]. Були численні занепокоєння з приводу надмірної експлуатації вод Ара та Рейну, які вже використовувалися для охолодження станцій Безнау та Мюлеберг, а також на численних гідроелектростанціях. У березні 1971 року Федеральна рада заборонила використання річкової води для прямого охолодження нових заводів. Оскільки KKG також мав охолоджуватися Aar, проєкт довелося адаптувати, додавши градирню[2].
KKG, перебуваючи в середині початкового очікуваного терміну служби, повинен і далі виробляти електроенергію протягом кількох наступних десятиліть. Тому рішення про його зупинку чи можливу заміну не прийнято.
KKG має водно-водяний енергетичний реактор, поставлений німецькою компанією Kraftwerk Union AG, тодішньою дочірньою компанією Siemens AG, а тепер частиною Areva NP. Він містить 177 паливних збірок, 48 з яких оснащені елементами управління. Кожна паливна збірка може вмістити до 225 стрижнів, але тільки 205 займає паливо. Решта 20 позицій зарезервовані для тяг. Всього в діючому реакторі міститься близько 76 т урану. Працює на 324 °C і 153 бар. Теплова потужність досягає 3002 МВт.
Блок | Тип | Чиста електрична потужність | Валова електрична потужність | Початок будівництва | Критичний стан | Підключено до електромережі | Комерційна експлуатація | Закриття |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Гесген | PWR | 970 МВт | 1020 МВт | Грудень 1973 | Червень 1979 р | Січень 1979 | Листопад 1979 р | - |
Ядро розташоване всередині циліндра заввишки 11 м (стінка завтовшки 22 см) з внутрішнім діаметром 4,36 м. Бетонна будівля реактора має товщину стінки в циліндричній частині 1,6 м (1,2 м купол і 2,8 м опорної плити)[3]. Завдяки масивним конструкціям він повинен витримати падіння літака[5].
Відпрацьоване паливо охолоджується в спеціальних басейнах, де відводиться залишкове тепло розпаду. Потім стрижні переміщуються до центрального проміжного складу ZWILAG, де вони зберігаються[3]. У 2008 році почав працювати другий басейн відпрацьованого ядерного палива, який збільшив загальну місткість з 600 до 1600.
Станом на лютий 2009 року жодної оперативної ядерної події (рівень INES 2 або вище) не було. З 1995 року мала місце лише одна аномалія. KKG примітний тим, що за останні 19 років не було жодного аварійного завершення роботи реактора[6].
- У березні KKG оголосив федеральній владі про подію, яка відбулася після перегляду 2008 року. Чотири з резервних ліній електроживлення, що живлять аварійну систему, вийшли з ладу під час випробування через несправність захисної схеми. У разі реальної надзвичайної ситуації це може спричинити проблеми лише у разі несправності інших механізмів безпеки, але оскільки та сама проблема виникла з кількома ланками, подія була оцінена як рівень 1[7].
- ↑ а б Swiss Federal Office of Energy (23 січня 2006), Authorizations for nuclear installations, архів оригіналу за 3 October 2008, процитовано 11 лютого 2009. In German.
- ↑ а б Kernkraftwerk Gösgen-Däniken AG. Planning and construction history of the Gösgen Nuclear Power Plant. Архів оригіналу за 6 грудня 2009. Процитовано 11 лютого 2009. In German.
- ↑ а б в Kernkraftwerk Gösgen-Däniken AG, Gösgen Nuclear Power Plant technical information (PDF), архів оригіналу (PDF) за 6 October 2011, процитовано 11 лютого 2009
- ↑ Kupper, P. (1998), Die Auseinandersetzungen um die zivile Nutzung der Atomenergie (PDF), Staat - Gesellschaft - Politik in der Schweiz 1798-1998, т. 3, Zurich: Chronos, с. 227—239, ISBN 3-905312-68-9, архів оригіналу (PDF) за 6 липня 2011, процитовано 11 лютого 2009. In German.
- ↑ Swiss Federal Nuclear Safety Inspectorate (3 квітня 2003), Position of the Swiss Federal Nuclear Safety Inspectorate regarding the safety of the Swiss nuclear power plants in the event of an intentional aircraft crash (PDF), процитовано 11 лютого 2009. In German.
- ↑ swissnuclear (2009), Betrieb der schweizerischen Kernkraftwerke - Jahresrückblick 2009 (PDF), процитовано 20 травня 2010.
- ↑ Swiss Federal Nuclear Safety Inspectorate (5 травня 2010), ENSI Annual Report 2009 (PDF), процитовано 20 травня 2010. In German.