Березовський монастир
Березовський монастир — колишній монастир у м. Береза. Пам'ятник архітектури зрілого бароко. Збереглися залишки південної і західної частин монастиря.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2d/Biaroza_Kartuskaja%2C_Kla%C5%A1tarnaja._%D0%91%D1%8F%D1%80%D0%BE%D0%B7%D0%B0_%D0%9A%D0%B0%D1%80%D1%82%D1%83%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F%2C_%D0%9A%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80%D0%BD%D0%B0%D1%8F_%28XVIII%29.jpg/220px-Biaroza_Kartuskaja%2C_Kla%C5%A1tarnaja._%D0%91%D1%8F%D1%80%D0%BE%D0%B7%D0%B0_%D0%9A%D0%B0%D1%80%D1%82%D1%83%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F%2C_%D0%9A%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80%D0%BD%D0%B0%D1%8F_%28XVIII%29.jpg)
Монастир побудований у 2-й половині XVII століття італійським майстром Джованні Баттіста Джислені при фундаторстві Казимира Лева Сапєги, який пізніше був похований у стінах монастирського костелу. Будівництво монастиря було закінчено в 1689 році. Монастирський комплекс включав в себе кам'яний костел, житлові корпуси, бібліотеку, лікарню, трапезну, аптеку, численні господарські споруди. Поруч з монастирем стояв палац Сапегів.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/01/BiarozaKlastar-NapaleonOrda.jpg/220px-BiarozaKlastar-NapaleonOrda.jpg)
Під час Північної війни (1700—1721) під Березою йшли бої між шведами та росіянами, монастир був розграбований.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2c/%D0%91%D1%8F%D1%80%D0%BE%D0%B7%D0%B0._%D0%9A%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80_09.jpg/220px-%D0%91%D1%8F%D1%80%D0%BE%D0%B7%D0%B0._%D0%9A%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80_09.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3a/Biaroza_Kartuskaja%2C_Kla%C5%A1tarnaja._%D0%91%D1%8F%D1%80%D0%BE%D0%B7%D0%B0_%D0%9A%D0%B0%D1%80%D1%82%D1%83%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F%2C_%D0%9A%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80%D0%BD%D0%B0%D1%8F_%28B._Podbielski%2C_1861%29.jpg/220px-Biaroza_Kartuskaja%2C_Kla%C5%A1tarnaja._%D0%91%D1%8F%D1%80%D0%BE%D0%B7%D0%B0_%D0%9A%D0%B0%D1%80%D1%82%D1%83%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F%2C_%D0%9A%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80%D0%BD%D0%B0%D1%8F_%28B._Podbielski%2C_1861%29.jpg)
За час свого існування монастир став великим господарством і кредитував магнатів і дрібну шляхту; монастирю належали кілька навколишніх сіл, заводів.
Після 3-го поділу Речі Посполитої (1795) Береза опинилась у складі Російської імперії. У березівському монастирі залишилися тільки 6 ченців, це був останній монастир картезіанців на території колишньої Речі Посполитої.
Останнім настоятелем монастиря був отець Павло Геніюш, який походив із заможної родини, але вирішив залишити все і вести пустельніцьке життя, вступив в Орден, коли йому ще не було двадцяти років. Серед інших ченців Павло Геніюш виділявся особливими чеснотами віри, надії і любові, і через його ранню мудрість ченці обрали його пріором монастиря. Отець Павло керував монастирем до часу його закриття і вигнання ченців. Сам отець-настоятель життєвими обставинами був змушений вступити в інший чернечий Орден, — бенедиктинців, де через деякий час також став настоятелем. Помер отець Павло Гениюш на території сучасної Польщі. Похований на кладовищі одного з бенедиктинських монастирів Польщі.
У 1830-х рр. монастир був закритий, його приміщення стали використовуватися як казарми і приходили в занепад.
Приміщення колишнього монастиря стали використовуватися росіянами як казарми. Інша інфраструктура — ботанічний сад, ставок — приходили в занепад.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b4/Biaroza_Kartuskaja%2C_Kla%C5%A1tarnaja._%D0%91%D1%8F%D1%80%D0%BE%D0%B7%D0%B0_%D0%9A%D0%B0%D1%80%D1%82%D1%83%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F%2C_%D0%9A%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80%D0%BD%D0%B0%D1%8F_%281925%29_%282%29.jpg/220px-Biaroza_Kartuskaja%2C_Kla%C5%A1tarnaja._%D0%91%D1%8F%D1%80%D0%BE%D0%B7%D0%B0_%D0%9A%D0%B0%D1%80%D1%82%D1%83%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F%2C_%D0%9A%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80%D0%BD%D0%B0%D1%8F_%281925%29_%282%29.jpg)
Після подальшого національно-визвольного повстання росіяни почали розбирати стіни і будівлі монастиря, будувати з них казарми.
У 1930-х роках колишні російські казарми були перетворені польськими властями в концентраційний табір для комуністів, українських націоналістів та військовополонених. Після возз'єднання Західної Білорусі з БРСР, у стінах монастиря була розміщена військова частина.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/58/%D0%91%D1%8F%D1%80%D0%BE%D0%B7%D0%B0._%D0%9A%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80_08.jpg/220px-%D0%91%D1%8F%D1%80%D0%BE%D0%B7%D0%B0._%D0%9A%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80_08.jpg)
На початку 1990-х років монастир був внесений у список історико-архітектурних цінностей Білорусі. Існував проект відновлення монастиря, однак він був призупинений.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/91/%D0%A0%D1%8D%D1%88%D1%82%D0%BA%D1%96_%D0%B1%D1%80%D0%B0%D0%BC%D1%8B_%D0%B1%D1%8B%D0%BB%D0%BE%D0%B3%D0%B0_%D0%BA%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80%D0%B0_%D0%BA%D0%B0%D1%80%D1%82%D1%8D%D0%B7%D1%96%D1%8F%D0%BD%D1%86%D0%B0%D1%9E.jpg/220px-%D0%A0%D1%8D%D1%88%D1%82%D0%BA%D1%96_%D0%B1%D1%80%D0%B0%D0%BC%D1%8B_%D0%B1%D1%8B%D0%BB%D0%BE%D0%B3%D0%B0_%D0%BA%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80%D0%B0_%D0%BA%D0%B0%D1%80%D1%82%D1%8D%D0%B7%D1%96%D1%8F%D0%BD%D1%86%D0%B0%D1%9E.jpg)
Ведуться роботи з реставрації монастиря, у вересні 2014 року була повністю відновлені ворота.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/92/Biaroza_Kartuskaja%2C_Kla%C5%A1tarnaja._%D0%91%D1%8F%D1%80%D0%BE%D0%B7%D0%B0_%D0%9A%D0%B0%D1%80%D1%82%D1%83%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F%2C_%D0%9A%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80%D0%BD%D0%B0%D1%8F_%281837%29_%285%29.jpg/220px-Biaroza_Kartuskaja%2C_Kla%C5%A1tarnaja._%D0%91%D1%8F%D1%80%D0%BE%D0%B7%D0%B0_%D0%9A%D0%B0%D1%80%D1%82%D1%83%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F%2C_%D0%9A%D0%BB%D1%8F%D1%88%D1%82%D0%B0%D1%80%D0%BD%D0%B0%D1%8F_%281837%29_%285%29.jpg)
В комплекс входили муровані будівлі костелу, однотипні групи житлових корпусів з маленькими внутрішніми двориками, трапезна, бібліотека, лікарня, аптека, господарські будівлі, разом з прилеглим садом з водоймою були обнесені стінами з вежами і капличкою. Головним входом у монастир служила потужна брама з бійницями. Вона вела у двір, призначений для господарських потреб і обслуговування відвідувачів, його утворювали корпуси келій рядових ченців, допоміжних і господарських служб. Другий, замкнутий прямокутний двір, створили коридори-галереї, що з'єднували двоповерхові корпуси келій ченців-затворників з церквою. Келії виділялися в самостійні житлові осередки з маленькими внутрішніми двориками. Декоративне оздоблення — пілястри, глибокі ніші, фігурні фронтони.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d7/%D0%90%D0%B3%D0%B0%D1%80%D0%BE%D0%B4%D0%B6%D0%B0_%D0%B7%D1%8C_%D0%B2%D0%B5%D0%B6%D0%B0%D0%BC%D1%96.jpg/220px-%D0%90%D0%B3%D0%B0%D1%80%D0%BE%D0%B4%D0%B6%D0%B0_%D0%B7%D1%8C_%D0%B2%D0%B5%D0%B6%D0%B0%D0%BC%D1%96.jpg)
Костел — трьохнавна базиліка з трьома граненими апсидами та гранечним тамбуром при вході. До середньої апсиди прилягала восьмигранна багатоярусна вежа-дзвіниця з банею, яка формувала силует ансамблю. Вона стояла всередині прямокутного дворика, примикала до середньої апсиди церкви і була оборонною вежею з потужними стінами і вузькими вікнами-бійницями. Яруси, пристосовані для знарядь, пов'язували гвинтові сходи в товщі стін.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/87/Coat_of_Arms_of_Biaroza%2C_Belarus.svg/150px-Coat_of_Arms_of_Biaroza%2C_Belarus.svg.png)
Ворота монастиря зображено на гербі і прапорі міста Береза.
- Архітектура Білорусі: Енциклопедичний довідник. — Мн.: БелЭн, 1993. — 620 с.: іл. — ISBN 5-85700-078-5.
- Збір пам'яток історії і культури Білорусі. — Мн.: Білоруська радянська енциклопедія, [1986—1988].
- Релігія і церква на Беларусі : энцыкл. давед. — Мн., 2001. — С. 60.
- Білоруська енциклопедія: У 18 т.. Т. 3: Білоруси — Воронець / Рэдкал.: Р. П. Пашков та ін — Мн.: БелЭн, 1996. — Т. 3. — 511 с. — 10 000 екз. — ISBN 985-11-0068-4 (т. 3) — С. 411.
- Республіка Білорусь : енциклопедія. [7 т.]. Т. 2. — Мінськ, 2006.
- Габрусь Т. Ст. Кам'яні хорали: Сакральна архітектура білоруського бароко / Т. В. Габрусь. Мн.: Урожай, 2001.— 287 с.: іл. ISBN 985-04-0499-X, с. 123—125.