Земля (фільм, 1930)
Земля![]() | |
---|---|
Земля | |
Файл:Земля poster 01.jpg | |
Жанр | драма |
Режисер | Олександр Довженко |
Сценарист | Олександр Довженко |
У головних ролях | Семен Свашенко Степан Шкурат Юлія Солнцева Олена Максимова Володимир Михайлов Микола Надемський Петро Масоха |
Оператор | Данило Демуцький |
Композитор | Лев Ревуцький, В'ячеслав Овчінніков (музика до відновленого фільму) |
Кінокомпанія | ВУФКУ (Київ), відновл. «Мосфільм», 1971 р. |
Дистриб'ютор | Netflix |
Тривалість | 89 хв. |
Мова | російська[1] |
Країна | СРСР |
Рік | 1930 |
IMDb | ID 0021571 |
![]() ![]() |
Земля, художній кінофільм (чорно-білий, німий)
Режисер: Олександр Довженко
Сценарист: Олександр Довженко
Оператор: Данило Демуцький
Художник-постановник: Василь Кричевський
Композитор: Лев Ревуцький
Композитор відновлення: В'ячеслав Овчінніков
Актори:
- Степан Шкурат — Опанас
- Семен Свашенко — Василь
- Юлія Солнцева — сестра Василя
- Олена Максимова — Наталя, наречена Василя
- Володимир Михайлов — сільський священник
- Петро Масоха — Хома
- Микола Надемський — Семен
- Павло Петрик — молодий партійний активіст
- Лука Ляшенко — молодий кулак
- П. Уманець — голова колгоспу
- О.Бондіна — селянка
- І.Франко — Архип Білокінь, батько Хоми
- В.Красенко
Кіностудія: ВУФКУ (Київ), відновл. «Мосфільм», 1971 р.
Країна: СРСР
Рік: 1930
Фільм О. Довженка «Земля»є одним з найбільш відомих українських фільмів. Цей гімн праці на землі, хліборобству та людині, яка працює на землі, є частиною космічного ритму буття. Довженко першим у світовому кіно виразив світогляд, якісно відмінний від досі зображуваного. Це світогляд нації хліборобської, в якої спокійна гідність зумовлена її способом життя. Середовище і люди — єдине і нероздільне, а їхній спосіб життя є споконвічним, світогляд непохитним. Символіка Довженка була тісно пов'язана зі світоглядом українського народу, з образністю народної поезії. Саме в цьому відмінність фільмів Довженка від фільмів російських авангардистів (формалістів) 20-х років.
Керівництво «Українфільму» визнало, що «Земля» відповідає за своєю ідеологічною орієнтацією лінії партії та заходам, вжитим для земельної реорганізації у сільському господарстві. Але критики Павєл Бляхін, Хрісанф Херсонський та особливо Дємьян Бєдний миттєво почали звинувачувати Довженка у нехтуванні висвітленням класової боротьби, пантеїзмі та біологізмі, у захисті куркулів та оспівуванні журби за минулим. Микола Бажан, один з небагатьох, що стали на захист режисера, розуміли його особливе ставлення до колективізації: перехід патріархального селянства до колективістського суспільства обов'язково проходитиме через постійний конфлікт людини та природи.
Після необхідних купюр та 32-х офіційних та приватних показів 8 квітня 1930 року «Земля» виходить на київські екрани, а вже 17-го числа фільм з показу знімають. Офіційна причина — натуралізм та замах на звичаї.
Довженко пише в «Автобіографії» про те, що сталося з ним після випуску «Землі»:
- «Радість творчого успіху була жорстоко подавлена страховинним двопідвальним фейлетоном Дем'яна Бєдного під назвою «Философы» в газеті «Известия». Я буквально посивів і постарів за кілька днів. Це була справжня психічна травма. Спочатку я хотів був умерти». [2]
Довженко з подивом дізнався, що фільм має грандіозний успіх у Європі, у той час як його заборонено в Україні. Після прем'єри у Берліні про Олександра Довженка з'являється 48 статей, у Венеції італійські кінематографісти називають Довженка «Гомером кіно». А ось у Радянському Союзі стрічку реабілітують лише у 1958 році після міжнародного референдуму у Брюсселі, де він увійде до числа 12 найкращих фільмів всесвітньої історії кіно.
Разом із фільмом «Броненосець Потьомкін», «Земля» вважаеться дуже цінною та важливою картиною радянських часів.
Нагороди
- 1932 — свідоцтво про участь у І МКФ у Венеції (фестиваль закрився без присудження нагород).
- 1958 — на Всесвітній виставці в Брюсселі (Бельгія) в результаті опитування, проведеного Бельгійською синематикою серед 117 видатних критиків і кінознавців з 26 країн світу, фільм було названо у числі 12 найкращих картин усіх часів і народів.
Джерело інформації
- Кіноколо
- Госейко Л., «Історія українського кінематографа. 1896 — 1995», К.: КINO-КОЛО, 2005 р. ISBN 966-8864-00-X.
- ↑ Freebase Data Dumps — Google.
- ↑ Ю.Лавріненко, з книги «Розстріляне відродження»