Директорат безпеки оборони
![]() | Ця стаття в процесі редагування користувачем [[Користувач:--Nickispeaki (обговорення) 18:36, 8 грудня 2014 (UTC)|--Nickispeaki (обговорення) 18:36, 8 грудня 2014 (UTC)]] певний час. Будь ласка, не редагуйте її, бо Ваші зміни можуть бути втрачені. Якщо ця сторінка не редагувалася кілька днів, будь ласка, приберіть цей шаблон. Це повідомлення призначене для уникнення конфліктів редагування. Останнє редагування зробив користувач Nickispeaki (внесок, журнали) о 02:11 UTC (5132173 хвилини тому). |
Координати: 48°48′45″ пн. ш. 2°17′28″ сх. д. / 48.81250° пн. ш. 2.29111° сх. д.
Direction de la protection et de la sécurité de la défense | |
---|---|
![]() | |
Країна: | ![]() |
Дата заснування: | 20 листопада 1981 |
Юрисдикція: | Уряд Франції |
Штаб-квартира: | 141, бульвар Сталінград, Малакофф, (О-де-Сен), Франція |
Бюджет: | 93,18 млн. євро(2014)[1] |
Чисельність: | 1189 |
Попередня служба: | Директорат військової безпеки |
Керівництво | |
Q51721589? | Директор, генерал Жан-Франсуа Хогард |
Сайт | |
defense.gouv.fr/drsd | |
![]() |
Директорат безпеки оборони (фр. Direction de la protection et de la sécurité de la défense, DPSD) — служба військової контррозвідки Франції, член французького розвідувального співтовариства. Взаємодіє з Генеральним директоратом зовнішньої безпеки (DGSE), Управлінням військової розвідки (DRM) і Головним управлінням внутрішньої розвідки (DCRI).
Діяльність DPSD регулюється статтями D.3126-5 і D.3126-9 Кодексу оборони.
Історія
Після Другої світової війни у Франції паралельно діяли три служби військової контррозвідки. У вересні 1944 року була відтворена служба безпеки у військово-морському флоті, в лютому 1945 року — служба безпеки ВПС, а 30 січня 1946 року начальник Генерального штабу сухопутних військ генерал Ж. де Латрі де Тассіньї створив військову службу безпеки (SSM). Ці три спецслужби були об'єднані 31 січня 1948 в єдиній службі безпеки збройних сил (SSFA). SSFA відповідала за «запобігання шпигунства та пропаганди, що впливає на стан моралі та дисципліни у збройних силах, захист військової таємниці, охорону великих військових об'єктів, запобігання диверсій у збройних силах, службах та установах при міністрі оборони»[2].14 грудня 1953 року SSFA була перейменована в «службу безпеки національної оборони та збройних сил» (SSDNFA), а 5 квітня 1961 року SSDNFA, в свою чергу, була перейменована в управління військової безпеки (DSM). Нарешті, 20 листопада 1981 року DSM було переменовано в Директорат безпеки оборони (DPSD), на який покладено обов'язки «координувати необхідні заходи захисту інформації, об'єктів, документів або процедур, пов'язаних з обороною та збройними силами або установ, пов'язаних з ними, а також виконавцями секретних національних оборонних контрактів»[2].
Завдання
Завдання DPSD включають[3]:
- розробку та моніторинг виконання заходів у сфері безпеки збройних сил Франції;
- вироблення методів захисту від загроз (терористичної діяльності, шпигунства, підривної діяльності, саботажу та організованої злочинності);
- захист осіб, які мають допуск до інформації, що становить військову таємницю. Здійснює процедуру класифікації національної секретної інформації;
- проведення досліджень, пов'язаних з обробкою інформації, та здійснення контролю за ІТ-безпекою;
- боротьба з незаконною торгівлею військовою технікою, зброєю та боєприпасами.
DPSD веде свою діяльність у всіх місцях присутності збройних сил Франції, а також виконує завдання у сфері економічної контррозвідки (промислової безпеки) для захисту високотехнологічних оборонних підприємств.
Директора
- Дивізійний генерал Мішель Жора (1981 — 1982)
- Бригадний генерал Арман Вотрен (1982 — 1984)
- Бригадний генерал Жан-Луї Дебе (1985 — 1987)
- Дивізійний генерал П'єр Девемі (1987 — 1989)
- Дивізійний генерал Антоніо Жером (1989 — 1990)
- Генерал корпусу Ролан Гійом (1990 — 1997)
- Генерал корпусу Клод Асансі (1997 — 2000)
- Генеральний інспектор Домінік Конор (2000 — 2002)
- Генерал корпусу Мішель Барро (2002 — 2005)
- Генерал корпусу Дені Серполе (2005 — 2008)
- Генерал корпусу Дідьє Боліли (2008 — 2010)
- Генерал авіації Антуан Крьо (2010 — 2012)
- Дивізійний генерал Жан-П'єр Боссе (2012 — 2014).
- Генерал корпусу Жан-Франсуа Хогард (Jean-François Hogard) (з 1 вересня 2014 року)[4]
Організаційна структура
Штаб-квартира DPSD розташована в Форт де Ванв[fr] у західному передмісті Парижа Малакофф (департамент О-де-Сен), на бульварі Сталінград. Крім штаб-квартири, DPSD останнім часом має 42 територіальних підрозділи у Франції і за кордоном (порівняно з 64 територіальними підрозділами 2001 року)[5]. У штаб-квартирі є такі підрозділи[6]:
- відділ розвідки;
- відділ забезпечення безпеки (захист об'єктів оборонної промисловості, контроль за торгівлею зброєю);
- відділ досліджень (збір інформації від агентури та технічних джерел);
- відділ персоналу;
- відділ інформаційних та комунікаційних систем;
- відділ управління та логістики.
Персонал
2012 року в штаті DPSD було 1189 співробітників[5], в тому числі:
- 957 військових, у тому числі 227 офіцерів;
- 232 цивільних службовців, у тому числі 34 службовців категорії А.
Жінки складають більше 30 % від чисельності персоналу DPSD (65 % цивільних і 21 % військовослужбовців).
Штат DPSD в останні роки зазнав скорочення: наприклад, в 2006 році він налічував 1459 осіб (1090 військових і 369 цивільних службовців). До 2014 року планується скорочення числа співробітників до 1 130.
На кінець 2013 року, в штаті Директорат безпеки оборони 1053 робітників, зайнятих повний робочий день[7]. Ці цифри включають в себе:
- 210 офіцерів;
- 37 цивільних службовців категорії А.
Рішенням від 22 листопада 2013 року, в рамках майбутнього закону військового планування, штат Директорату безпеки оборони в 2014 році буде складати 1080 і 1100 чоловік у 2015 році[7].
Для порівняння, німецький еквівалент Директорату безпеки оборони, Управління захисту військової служби (Служба військової контррозвідки, MAD), мало штат в 2008 році 1300 чоловік[8].
Бюджет
2012 року бюджет DPSD склав 97,4 млн євро (зростання на 3,7 % порівняно з 2011 роком)[5].
В 2014 році, бюджет Директорату безпеки оборони склав 93 180 000 євро проти 94,98 млн. € в 2013 році, зниження приблизно на 2 млн євро в порівнянні з минулим роком.[1]
Примітки
- ↑ а б Projet de loi de finances pour 2014 : Défense : environnement et prospective de la politique de défense.
- ↑ а б http://rha.revues.org%7Cconsulté le=23 janvier 2012
- ↑ Décret № 2007-151 du 5 février 2007 modifiant le décret № 2001-1126 du 29 novembre 2001 fixant les attributions de la direction de la protection et de la sécurité de la défens ….
- ↑ Le Directeur.
- ↑ а б в Projet de loi de finances pour 2012: Défense: environnement et prospective de la politique de défense. Архів оригіналу за 4 вересня 2013.
- ↑ Arrêté du 5 février 2007 modifiant l’arrêté du 29 novembre 2001 portant organisation de la direction de la protection et de la sécurité de la défense | Legifrance.
- ↑ а б Projet de loi de finances pour 2014 : Défense : environnement et prospective de la politique de défense.
- ↑ Avis présenté à l'Assemblée nationale par M. Yves Fromion sur le projet de loi de finances pour 2009.
Література
- Jean Guisnel et Bernard Violet, Services secrets: Le pouvoir et les services de renseignement sous la présidence de François Mitterrand, Paris, La Découverte, 1988, 368 p. (ISBN 2-7071-1785-4)