Бабченко Микола Федотович
Микола Федотович Бабченко | |
---|---|
![]() | |
12-й Народний комісар юстиції УРСР ![]() | |
червень 1938 — 1946 | |
Попередник | Радченко Хома Порфирійович |
Наступник | посада скасована |
1-й Міністр юстиції УРСР ![]() | |
1946 — березень 1947 | |
Попередник | посада введена |
Наступник | Панасюк Денис Харитонович |
Народився | 1906 Макіївка, Таганрозький округ, Область Війська Донського, Російська імперія |
Помер | листопад 1970 Київ, Українська РСР, СРСР |
Відомий як | державний діяч, політик |
Країна | Російська імперія, Російська республіка, УНР, Українська Держава, Українська СРР і СРСР |
Alma mater | Інститут радянського будівництва і права (1931) |
Політична партія | КПРС |
Професія | український радянський політичний і державний діяч |
Нагороди | |
Мико́ла Федо́тович Ба́бченко (1906, Макіївка, Область Війська Донського — листопад 1970, Київ) — український радянський державний діяч, народний комісар (міністр) юстиції Української РСР. Голова Комісії з амністії при Президії ЦВК УСРР. Депутат Верховної Ради УРСР 1–2-го скликань. Кандидат у члени ЦК КП(б)У (1940–1946). Член ЦК КП(б)У (1946–1949)
Біографія
Народився в родині робітника в місті Макіївка, тепер Донецької області. Трудову діяльність розпочав у дванадцятирічному віці робітником шахти. Член ВКП(б) з 1929 року.
У 1931 році закінчив Харківський інститут радянського будівництва і права. 3 1931 року — на відповідальній комсомольській роботі.
З 1935 року працював помічником прокурора, прокурором у справах промисловості й транспорту Народного комісаріату юстиції УСРР, обирався членом, а згодом головою Комісії з амністії при Президії ЦВК УСРР. З 1937 року — заступник прокурора УРСР із нагляду за місцями ув'язнення НКВС.
З червня 1938 року — народний комісар юстиції УРСР. З 1941 по 1943 рік — заступник військового прокурора Південно-Західного, згодом Сталінградського і Центрального фронтів.
З березня 1943 по березень 1947 року — народний комісар (міністр) юстиції УРСР. З 1947 по 1953 рік — на відповідальній роботі в органах прокуратури Української РСР.
26 червня 1938 року та 9 лютого 1947 року обирався депутатом Верховної Ради УРСР відповідно 1-го та 2-го скликань. З 1 жовтня 1938 року — член Комісії по попередньому розгляду скарг та клопотань про помилування при Президії Верховної Ради УРСР[1].
Потім — персональний пенсіонер союзного значення в місті Києві, де й помер у листопаді 1970 року.
Нагороди
- орден Леніна (26.03.1945)
- орден Червоної Зірки (01.03.1943)
- медалі
Примітки
- ↑ ЦДАГО. Ф. 1. Оп. 6. Спр. 538. Арк. 213.
Посилання
Джерела
- Чисніков В. М. Керівники органів юстиції України (1917–2001 рр) // Юридичний вісник України : журнал. — Київ, 2001. — № 28.
- Бабченко Микола Федотович : облікова картка й автобіографія депутата Верховної Ради УРСР // ЦДАВО України, ф. Р-1, оп. 31, спр. 3, арк. 21–22.
- Список депутатів Верховної Ради УРСР першого скликання, обраних 26 червня 1938 року // ЦДАВО України, ф. Р-1, оп. 31, спр. 2, арк. 31.
- Список депутатів, обраних до Верховної Ради УРСР // Вісті [ЦВК УРСР]. — 1938. — № 148 (5338). — 29 червня. — С. 1.
- Народились 1906
- Уродженці Макіївки
- Померли 1970
- Померли в Києві
- Випускники Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого
- Кавалери ордена Леніна
- Кавалери ордена Червоної Зірки
- Нагороджені медаллю «В ознаменування 100-річчя з дня народження Володимира Ілліча Леніна»
- Нагороджені медаллю «За оборону Сталінграда»
- Нагороджені медаллю «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «Двадцять років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «50 років Збройних Сил СРСР»
- Члени ЦК КП(б)У-КПУ
- Народні комісари юстиції УРСР
- Міністри юстиції УРСР
- Радянські правознавці
- Депутати Верховної Ради УРСР 1-го скликання
- Депутати Верховної Ради УРСР 2-го скликання