Гноєрозкидач
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fb/JF_Miststreuer.jpg/220px-JF_Miststreuer.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/51/Challenger_Terra_Gator_TG_8333_NMS.jpg/220px-Challenger_Terra_Gator_TG_8333_NMS.jpg)
Гноєрозкидач — сільськогосподарська машина для розподілу органічних добрив на полях і в садах, що забезпечує перемелення та рівномірне розбризкування гною.
Конструктивно найчастіше є одно- або двохосьовим тракторним причепом, обладнаним в задній частині ротаційним механізмом для подрібнення і розсіювання гною, керованим з кабіни водія-тракториста[1]. Крім причіпних машин, в країнах Західної Європи та Північної Америки поширення набувають самохідні гноєрозкидачі на базі спеціальних важких триколісних самохідних тракторних шасі високої прохідності[2]. Аналогічні машини розроблялися в 1980-х роках і в СРСР, але в серію не пішли з економічних причин[3].
Серед гноєрозкидачів окремо виділяють так звані жижерозкидачі, що мають аналогічне призначення, але принципово інші за конструкцією і призначені для розподілу рідких органічних добрив[4][1].
Перший серійний автоматизований гноєрозкидач відносять до 1875 року, коли канадський інженер Джозеф Кемп з Ватерлоо створив спеціалізований кінний причіп, для випуску якого було побудовано кілька заводів в США, що в 1906 році продані корпорації «International Harvester»[5][6][7].
Примітки
- ↑ а б Сельскохозяйственный энциклопедический словарь / Гл. ред. В. К. Месяц. — Советская энциклопедия, 1989. — С. 297. — 100000 прим.
- ↑ Trike (нід.). Nedtrac. Архів оригіналу за 2 вересня 2012. Процитовано 6 листопада 2011.
- ↑ Владимир Чехута. Самосвал, который не ждёт хорошей погоды : [арх. 19 березня 2011] // Автотрак : журнал. — 2006. — № 5.
- ↑ Большая советская энциклопедия : [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров. — 3-е изд. — Москва : Советская энциклопедия, 1969—1978.
- ↑ Encyclopedia of American farm implements & antiques
- ↑ History of Black Hawk County, Iowa, and its people
- ↑ The International harvester co
Джерела
- ГНОЄРОЗКИДА́Ч // Словник української мови : в 11 т. — Київ : Наукова думка, 1970—1980.