Приз принца Уельського
Приз принца Уельського | |
![]() | |
Впроваджено | Сезон 1923—1924 |
Поточний володар | «Нью-Йорк Рейнджерс» |
Найбільше перемог | «Монреаль Канадієнс» (25) |
Вручається | Вручається чемпіону Східної конференції, тобто клубу, який пройшов до фіналу Кубку Стенлі від Східної конференції. |
Приз принца Уельського[1] (англ. Prince of Wales Trophy) — нагорода Національної хокейної ліги (НХЛ), яка вручається чемпіону Східної конференції, тобто клубу, який пройшов до фіналу Кубку Стенлі від Східної конференції. «Нью-Йорк Рейнджерс», які виграли серію плей-оф Східної конференції у «Монреаль Канадієнс» з рахунком 4-2, є поточними володарями кубку. Вперше був вручений у 1924 році.
Історія
Принц Уельський (король Георг V) подарував приз лізі у 1924 році. Вперше був подарований переможцю плей-оф НХЛ (замінив Приз О'Браєна), а потім став нагородою для переможців плей-оф Західної хокейної ліги (ЗХЛ)[2].
Коли ж ЗХЛ припинила своє існування, Кубок Стенлі вручався лише переможцям плей-оф НХЛ, а Призом принца Уельського почали нагороджувати переможців регулярного сезону НХЛ. Починаючи з сезону 1927—1928 його вручали переможцю регулярного сезону Американського дивізіону, а приз О'Браєна у Канадському дивізіоні. Після того, як у лізі скасовувати поділ на дивізіони (сезон 1937—1938), нагороду почали вручати переможцю регулярного сезону НХЛ[2].
З приходом Нової Ери та розширенням ліги (сезон 1967—1968), створено нові дивізіони: Східний та Західний. Проте лише переможці регулярного чемпіонату Східного дивізіону отримували приз принца Уельського. У 1975 році знову змінився поділ команд у лізі: замість дивізіонів створено конференції Принца Уельського (Уельс) і Кемпбела відповідно. Тепер володарем призу міг стати клуб-переможець регулярного чемпіону конференції Уельс. У 1981 році було вирішено вручати нагороду переможцю конференції Уельс за результатами плей-оф. У сезоні 1993—1994 конференцію Уельс перейменували на Східну, і до сьогоднішніх днів Приз принца Уельського отримує команда, яка пройшла до фіналу Кубку Стенлі від Східної конференції.[2]
Приз вручає заступник комісіонера НХЛ капітанові команди. Проте, серед гравців НХЛ є повір'я, що неможна торкатися чи підіймати трофей (аналогічно у Західній конференції та з призом Кларенса С.Кемпбела), коли вони виграли звання чемпіонів конференції. Вони вважають, що Кубок Стенлі — єдина нагорода у НХЛ і лише його можна підіймати.[3]
Переможці
Перемог | Команда |
---|---|
25 | Монреаль Канадієнс |
18 | Бостон Брюїнс |
13 | Детройт Ред-Вінгс |
6 | Піттсбург Пінгвінс |
5 | Нью-Джерсі Девілс |
4 | Тампа-Бей Лайтнінг |
Філадельфія Флайєрс | |
Нью-Йорк Айлендерс | |
3 | Баффало Сейбрс |
Нью-Йорк Рейнджерс | |
2 | Кароліна Гаррікейнс |
Чикаго Блекгокс | |
Торонто Мейпл-Ліфс | |
Вашингтон Кепіталс | |
1 | Флорида Пантерс |
Монреаль Марунс | |
Оттава Сенаторс | |
Оттава Сенаторс (перші) |
Переможці плей-оф НХЛ (1923–27)
Сезон | Переможець | Пер# |
---|---|---|
1923-24 | Монреаль Канадієнс | 1 |
1924-25 | Монреаль Канадієнс | 2 |
1925-26 | Монреаль Марунс | 1 |
Преможець регулярного чемпіонату НХЛ (1926–27)
Сезон | Переможець | Пер# |
---|---|---|
1926-27 | Оттава Сенаторс (перші) | 1 |
Переможець регулярного чемпіонату Американського дивізіону (1927–38)
Сезон | Переможець | Пер# |
---|---|---|
1927-28 | Бостон Брюїнс | 1 |
1928-29 | Бостон Брюїнс | 2 |
1929-30 | Бостон Брюїнс | 3 |
1930-31 | Бостон Брюїнс | 4 |
1931-32 | Нью-Йорк Рейнджерс | 1 |
1932-33 | Бостон Брюїнс | 5 |
1933-34 | Детройт Ред-Вінгс | 1 |
1934-35 | Бостон Брюїнс | 6 |
1935-36 | Детройт Ред-Вінгс | 2 |
1936-37 | Детройт Ред-Вінгс | 3 |
1937-38 | Бостон Брюїнс | 7 |
Переможці регулярного чемпіонату (1938–67)
Сезон | Переможець | Пер# |
---|---|---|
1938-39 | Бостон Брюїнс | 8 |
1939-40 | Бостон Брюїнс | 9 |
1940-41 | Бостон Брюїнс | 10 |
1941-42 | Нью-Йорк Рейнджерс | 2 |
1942-43 | Детройт Ред-Вінгс | 4 |
1943-44 | Монреаль Канадієнс | 3 |
1944-45 | Монреаль Канадієнс | 4 |
1945-46 | Монреаль Канадієнс | 5 |
1946-47 | Монреаль Канадієнс | 6 |
1947-48 | Торонто Мейпл-Ліфс | 1 |
1948-49 | Детройт Ред-Вінгс | 5 |
1949-50 | Детройт Ред-Вінгс | 6 |
1950-51 | Детройт Ред-Вінгс | 7 |
1951-52 | Детройт Ред-Вінгс | 8 |
1952-53 | Детройт Ред-Вінгс | 9 |
1953-54 | Детройт Ред-Вінгс | 10 |
1954-55 | Детройт Ред-Вінгс | 11 |
1955-56 | Монреаль Канадієнс | 7 |
1956-57 | Детройт Ред-Вінгс | 12 |
1957-58 | Монреаль Канадієнс | 8 |
1958-59 | Монреаль Канадієнс | 9 |
1959-60 | Монреаль Канадієнс | 10 |
1960-61 | Монреаль Канадієнс | 11 |
1961-62 | Монреаль Канадієнс | 12 |
1962-63 | Торонто Мейпл-Ліфс | 2 |
1963-64 | Монреаль Канадієнс | 13 |
1964-65 | Детройт Ред-Вінгс | 13 |
1965-66 | Монреаль Канадієнс | 14 |
1966-67 | Чикаго Блекгокс | 1 |
Переможці регулярного сезону Східного дивізіону (1967–74)
Сезон | Переможець | Пер# |
---|---|---|
1967-68 | Монреаль Канадієнс | 15 |
1968-69 | Монреаль Канадієнс | 16 |
1969-70 | Чикаго Блекгокс | 2 |
1970-71 | Бостон Брюїнс | 11 |
1971-72 | Бостон Брюїнс | 12 |
1972-73 | Монреаль Канадієнс | 17 |
1973-74 | Бостон Брюїнс | 13 |
Переможці регулярного сезону конференції «Уельс» (1974–81)
Сезон | Переможець | Пер# |
---|---|---|
1974-75 | Баффало Сейбрс | 1 |
1975-76 | Монреаль Канадієнс | 18 |
1976-77 | Монреаль Канадієнс | 19 |
1977-78 | Монреаль Канадієнс | 20 |
1978-79 | Монреаль Канадієнс | 21 |
1979-80 | Баффало Сейбрс | 2 |
1980-81 | Монреаль Канадієнс | 22 |
Переможці плей-оф конференції Уельс (1981–93)
Сезон | Переможець | Пер# |
---|---|---|
1981-82 | Нью-Йорк Айлендерс | 1 |
1982-83 | Нью-Йорк Айлендерс | 2 |
1983-84 | Нью-Йорк Айлендерс | 3 |
1984-85 | Філадельфія Флайєрс | 1 |
1985-86 | Монреаль Канадієнс | 23 |
1986-87 | Філадельфія Флайєрс | 2 |
1987-88 | Бостон Брюїнс | 14 |
1988-89 | Монреаль Канадієнс | 24 |
1989-90 | Бостон Брюїнс | 15 |
1990-91 | Піттсбург Пінгвінс | 1 |
1991-92 | Піттсбург Пінгвінс | 2 |
1992-93 | Монреаль Канадієнс | 25 |
Переможці плей-оф Східної конференції (1993–2020)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/thumb/7/72/Sidney_Crosby_with_Prince_of_Wales_Trophy_in_2008.jpg/300px-Sidney_Crosby_with_Prince_of_Wales_Trophy_in_2008.jpg)
Сезон | Переможець | Пер# |
---|---|---|
1993-94 | Нью-Йорк Рейнджерс | 3 |
1994-95 | Нью-Джерсі Девілс | 1 |
1995-96 | Флорида Пантерс | 1 |
1996-97 | Філадельфія Флайєрс | 3 |
1997-98 | Вашингтон Кепіталс | 1 |
1998-99 | Баффало Сейбрс | 3 |
1999—2000 | Нью-Джерсі Девілс | 2 |
2000-01 | Нью-Джерсі Девілс | 3 |
2001-02 | Кароліна Гаррікейнс | 1 |
2002-03 | Нью-Джерсі Девілс | 4 |
2003-04 | Тампа-Бей Лайтнінг | 1 |
2004-05 | Не розігрувався через локаут | - |
2005-06 | Кароліна Гаррікейнс | 2 |
2006-07 | Оттава Сенаторс | 1 |
2007-08 | Піттсбург Пінгвінс | 3 |
2008-09 | Піттсбург Пінгвінс | 4 |
2009-10 | Філадельфія Флаєрс | 4 |
2010-11 | Бостон Брюїнс | 16 |
2011-12 | Нью-Джерсі Девілс | 5 |
2012-13 | Бостон Брюїнс | 17 |
2013-14 | Нью-Йорк Рейнджерс | 4 |
2014-15 | Тампа-Бей Лайтнінг | 2 |
2015-16 | Піттсбург Пінгвінс | 5 |
2016-17 | Піттсбург Пінгвінс | 6 |
2017-18 | Вашингтон Кепіталс | 2 |
2018-19 | Бостон Брюїнс | 18 |
2019-20 | Тампа-Бей Лайтнінг | 3 |
Переможці півфіналу Кубка Стенлі (2021–)
Сезон | Переможець | Пер# |
---|---|---|
2020-21 | Тампа-Бей Лайтнінг | 4 |
Примітки
- ↑ Приз принца Уельського [Архівовано 23 квітня 2006 у Wayback Machine.] на hhl.com (англ.)
- ↑ а б в Legends of Hockey.net. History of the Prince of Wales Trophy [Архівовано 6 грудня 2003 у Wayback Machine.] (англ.)
- ↑ Coffey, Phil (2006-06-02). NHL.com - Ice Age: Having another trophy in mind[недоступне посилання з квітня 2019] (англ.)
![]() | Цей список належить до вибраних списків української Вікіпедії. |
|