Фон Анреп Василь Костянтинович
Фон Анреп Василь Костянтинович | |
---|---|
![]() | |
Народився | 29 вересня 1852 Санкт-Петербург, Російська імперія |
Помер | 1 жовтня 1927 (75 років) Париж, Франція |
Поховання | Пер-Лашез |
Країна | ![]() |
Діяльність | лікар, політик, фармаколог, фізіолог |
Заклад | ХНУ ім. В. Н. Каразіна |
Посада | депутат Державної думи Російської імперії[d] |
Рід | Anrep familyd |
Батько | Konstantin Joseph von Anrepd |
Діти | Gleb Anrepd і Boris Anrepd |
Автограф | ![]() |
Нагороди | |
Василь Костянтинович фон Анреп (11 жовтня, Санкт-Петербург[1] — 1 жовтня 1927, Париж) — російський лікар, фізіолог і фармаколог, професор медицини, який увійшов в історію як піонер місцевого анестезування[2]. Член III Державної думи .
В. К. Анреп народився в Санкт-Петербурзі в православній дворянській родині Анрепів. Він закінчив Катеринославську гімназію (1870) і Медико-хірургічну академію (1876, з відзнакою). Брав участь в російсько-турецькій війні. У 1878–1881 роках вивчав фізіологію і фармакологію в Німеччині в лабораторіях професорів Россбаха в Вюрцбурзі, Розенталя в Ерлангені і Людвіга в Лейпцигу. Доктор медицини (1881, тема дисертації: «Вплив кристалічного аконітина на організм тварин»).
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b6/Anrep_V.jpg/220px-Anrep_V.jpg)
Під час стажування у Вюрцбурзі (1879) В. К. Анреп, проводячи на собі експерименти з кокаїном, встановив, що введений під шкіру слабкий розчин кокаїну викликає спочатку відчуття потепління, а потім втрату чутливості в місці уколу. Першим в світі експериментально обгрунтував місцеву анестезуючу дію кокаїну, дозування і методику його застосування, в 1879 опублікував результати своїх дослідів в німецькому журналі Archiv fur Physiologie[3].
У зарубіжній літературі першовідкривачем методу використання кокаїну для місцевої анестезії довгий час вважався австрійський офтальмолог К. Коллер, який оприлюднив результати своїх досліджень в 1884 році. Пізніше західні наукові джерела визнали Анрепа «забутим піонером» місцевої анестезії[2]. У 1884 році фон Анреп опублікував у російському тижневику «Лікар» статтю «Кокаїн як місцевоанестезуючий засіб», в якій, грунтуючись на власному п'ятирічному клінічному досвіді, конкретизував рекомендації до застосування кокаїну при запальних захворюваннях, в офтальмології, оториноларингології, неврології, пульмонології. Тоді ж його учень І. Н. Кацауров описав кілька офтальмологічних операцій під місцевим наркозом кокаїном.
- З 1882 — приват-доцент фармакології Медико-хірургічної академії.
- У 1884—1887 — професор судової медицини Харківського університету.
- У 1887—1889 — професор судової медицини Училища правознавства в Петербурзі.
- У 1887—1889, одночасно, професор фізіології Єленинського клінічного інституту.
У 1889 був одним з організаторів Інституту експериментальної медицини. У 1892 виконував доручення щодо організації боротьби з холерою в Поволжі і в Північному Причорномор'ї.
Засновник Жіночого медичного інституту в Петербурзі. За призначенням міністра народної освіти очолив роботу по складанню кошторису, розробці проекту, а потім і по будівництву цього навчального закладу (до його відкриття в 1897 були побудовані Головна будівля, Патологоанатомічний інститут і власна електростанція). У 1897–1899 був першим директором інституту.
- У 1899—1901 — попечитель Харківського навчального округу.
- У 1901—1902 — попечитель Петербурзького навчального округу. Покинув навчальний відомство після конфлікту з прихильниками класичної освіти.
- У 1902—1904 — директор Медичного департаменту Міністерства внутрішніх справ.
- У 1904—1907 — головний лікарський інспектор. Таємний радник.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c3/Basilius_von_Anrep.jpg/220px-Basilius_von_Anrep.jpg)
Член Центрального комітету партії «Союз 17 октября». У 1907–1912 — член III Державної думи (від Петербурга), голова комісії з народної освіти, член бюджетної комісії.
Належав до помірно-ліберального крила фракції октябристів, активно критикував діяльність Міністерства народної освіти, разом з О. І. Гучковим домігся у П. А. Столипіна дозволу прийнятим в університети студенткам закінчити навчання (в міністерстві вважали, що жінки були зараховані до вищих навчальних закладів незаконно і підлягали виключенню).
З питання про автономію Фінляндії займав яскраво виражену русифікаторську позицію.
Балотувався в IV Державну думу, але не був обраний у зв'язку зі зниженням популярності партії октябристів.
Був головою ради Російсько-Французького комерційного банку та Петербурзького міського кредитного товариства .
У роки Першої світової війни був головою Мобілізаційної ради при Головному управлінні Російського Товариства Червоного Хреста і був членом Ради складів того ж суспільства.
У 1915—1917 — консультант при Верховному начальнику санітарної та евакуаційної частини діючої армії принца Олександра Ольденбурзького.
22 липня 1916 року був «поза правилами» удостоєний ордена Святого Олександра Невського[4].
З 1921 року В. К. Анреп жив в еміграції: у Великій Британії, потім у Франції.
Автор близько 50 наукових робіт з фізіології, фармакології, судової медицини, в тому числі:
- Серцеві волокна блукаючих нервів у новонароджених.
- Перерізка блукаючих нервів у птахів.
- Фізіологічні дослідження в області дихання і судинно-рухових нервів.
- ↑ В.К. Анреп. gatchino.com. Архів оригіналу за 15 лютого 2012. Процитовано 8 квітня 2010.
- ↑ а б Yentis S. M., Vlassakov K. V. Vassily von Anrep, forgotten pioneer of regional anesthesia // Anesthesiology[en] : journal. — Lippincott Williams & Wilkins[en], 1999. — Vol. 90, no. 3 (2 September). — P. 890—895. — DOI: . — PMID 10078692 .
- ↑ П.Ю.Столяренко. История обезболивания в стоматологии. www.critical.ru. Процитовано 8 квітня 2010.
- ↑ Фон-Анреп Василий Константинович : Наградная картотека : [арх. 09.11.2019] // Памяти героев Великой войны 1914—1918. — Дата звернення: 09.11.2019.
- Анреп Василий Константинович // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп. т.). — СПб., 1890—1907. (рос. дореф.)
- В. К. Анреп — основоположник місцевої анестезії
- біографія
- Історія однієї невдачі: консервативні ліберали на початку XX століття
- Народились 29 вересня
- Народились 1852
- Уродженці Санкт-Петербурга
- Померли 1 жовтня
- Померли 1927
- Померли в Парижі
- Поховані на кладовищі Пер-Лашез
- Викладачі Харківського університету
- Кавалери ордена Святого Олександра Невського
- Депутати Державної думи Російської імперії III скликання
- Російські таємні радники
- Медики Російської імперії
- Народились 11 жовтня