Хетська міфологія
Хетська міфологія | |
Культура | хети і хеттська культураd |
---|
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6b/Museum_of_Anatolian_Civilizations082_kopie1jpg.jpg/200px-Museum_of_Anatolian_Civilizations082_kopie1jpg.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7a/HittiteGoddessAndChildAnatolia15th-13thCenturyBCE.jpg/220px-HittiteGoddessAndChildAnatolia15th-13thCenturyBCE.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c1/HittiteSeatedDeityAnatolia13thCenturyBCE.jpg/220px-HittiteSeatedDeityAnatolia13thCenturyBCE.jpg)
Хе́т(т)ська міфо́логія — релігійні вірування і ритуали, що практикувалися в хетів.
Хетська міфологія розвивалася під впиливом давніх міфологічних уявлень племені хатті (протохеттів), чия мова була близька до абхазо-адигських мов. Царя хетів отожнювали з богом, і він мав необмежену владу головного жерця.
Хеттський пантеон богів був політеїстичним. Хетти поклонялися ассирійським, вавилонським, шумерським і навіть індійським богам. Головними богами були бог сонця Естан, богиня сонця Вурунсему, бог ковальства Хасамілі, бог престолу Хальмсуїт, бог родючості Теленіку, богиня війни Інара. Особливими почестями наділялися бог грози Тешуб і його дружина Хепа, від імені якої пішло ім'я першої біблійної жінки Єви.
З об'єднанням країни в середині XVII століття до н. е. культ бога Тешуба став загальнодержавним. Його символами була двосічна сокира і двоголовий орел. Існував у хетів і культ Великої матері — богині родючості Кібели (Ма, Рея) і культ молодого бога родючості Аттіса.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/95/Eflatunpinar.jpg/200px-Eflatunpinar.jpg)
З утворенням економічно і політично самостійних областей в їх адміністративних центрах зводили храми на честь божеств, яких вважали покровителями і володарями цих земель. Господарська система уподібнювалася до храмового господарства. Храму належали раби, худоба, знаряддя праці.
Хетти приділяли особливу увагу поховальному культу своїх царів, спеціально споруджували храми — «кам'яні будинки», які згодом ставали культовими центрами. В їх релігії чітко окреслилося спільне для всіх релігій поєднання місцевих племінних культів у єдиний державний культ Тешуба. Держава сприяла зміцненню офіційної релігії, інші культи пепреслідувала. Так, друга таблиця хеттських законів містить положення:
![]() |
Якщо вільний вб'є змію і мовить ім'я іншого (бога), то він мусить дати 1 міну срібла, якщо це раб — то він повинен вмерти. | ![]() |
Поширеним також було використання одного міфологічного сюжету стосовно різних богів. Наприклад, міф про божество, яке зникає, забираючи з собою родючість, а згодом, після довгих роздумів, повертається, відновлюючи родючість, пов'язують з богами сонця, грози та іншими.
- (рос.) Луна, упавшая с неба, М., 1977;
- (рос.) Довгяло Г. И. Становление идеологии раннеклассового общества (на материале хеттских клинописных текстов), Минск, 1980;
- (рос.) Гютербок Г. Г. Хеттская мифология // Мифологии древнего мира. Пер. с англ. М., 1977.
- (італ.) Archi A. Trono regale e trono divinizzato nell’Anatolia ittita. — «Studi micenei ed egeo-anatolci», fasc. 1, Roma, 1966;
- (нім.) Bossert H. T. Die Schicksalsgöttinnen der Hethiter, «Die Welt des Orients», 1957, Bd 2, № 4;
- (нім.) Brandenstein C. G. von Hethitische Götter nach Bildbeschreibungen in Keilschrifttexten, Lpz., 1943 («Mitteilungen der Vorderasiatisch-Aegyp-tischen Gesellschaft», Bd 46, № 2);
- (нім.) Carruba O. Das Beschwörungsritual für die Göttin Wisurijan-za, Wiesbaden, 1966 (Studien zu den Boğazköy-Texten, Bd 2);
- (фр.) Danmanville J. Iconographie d’Ištar-Šauśga en Anatolie ancienne, «Revue d'assyriologie et d'archeologie orientale», 1962, t. 56, № 1—3, 4;
- (фр.) Dussuaud R., Les religions des hittites et des hourrites, des phéniciens et des syriens, в кн.: «Mana, t. 2 — Les anciennes religions orientales», P., 1945;
- (нім.) Friedrich J., Ein hethitisches Gebet an die Sonnengöttin der Erde, «Rivista degli studi orientali», t. 32, 1957;
- (фр.) Furlani G., La religione degli Hittiti, Bologna, 1936;
- (нім.) Goetze A., Kleinasien, 2 Aufl., Münch., 1957;
- (англ.) Gurney O. R., Some aspects of Hittite religion, N. Y., 1977;
- (англ.) Hoffner Н. A., The Hittites and Hurrians, в кн.: Peoples of Old Testament times, Oxf., 1973;
- (нім.) Kümmel H. M., Ersatzrituale für den hethitischen König, Wiesbaden, 1967 (Studien zu den Boğazköy-*Texten, Bd 3);
- (фр.) Laroche E. Le dieu anatolien Sarruma, «Syria», 1963, t. 40;
- (фр.) Laroche E. Textes mythologiques hittites en transcription, «Revue hittite et asianique», 1965, v. 23, fasc. 77, 1968, v. 26, fasc. 82;
- (фр.) Laroche E. Les dieux de Yazilikaya, там же, 1969, v. 27;
- (фр.) Laroche E. Un syncrétismes dans les religions grecque et romaine, P., 1973;
- (англ.) Macqueen J. G., Hattian Mythology and Hittite monarchy, «Anatolian Studies», 1959, v. 9;
- (нім.) Otten H. Die Gottheit Lelvani der Bogazkoy-Texte, «Journal of Cuneiform-Studies», 1950, v. 4;
- (нім.) Otten H. Das Hethiterreich, в кн.: Kulturgeschichte des Alten Orient, Stuttg., 1961;
- (нім.) Otten H. Eine althethitische Erzählung urn die Stadt Zalpa, Wiesbaden, 1973 (Studien zu den Boğazköy-Texte, 17);
- (нім.) Schuler E., Kleinasien. Die Mythologie der Hethiter und Hurriter, в кн.: Wörterbuch der Mythologie, *Stuttg., 1965, Bd 1—2;
- (фр.) Vieyra M., Ciel et enfers hittites, «Revue d'assyriologie et d'archeologie orientale», 1965, t. 59, № 3.
- (рос.) Хетська міфологія[недоступне посилання з травня 2019] // Энциклопедия «Мифов народов мира».
- (рос.) Арутюнян Р. С. Деякі особливості хеттських домашніх свят // Вестник древней истории. 1992. № 1.
- (рос.) Міф про Уллікуммі.
|
![]() |
Це незавершена стаття з міфології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |