Гузіїв
село Гузіїв | |
---|---|
Країна | ![]() |
Область | Івано-Франківська область |
Район | Болехівська міськрада |
Рада | Гузіївська сільська рада |
Код КАТОТТГ | UA26060010040047878 |
Облікова картка | картка |
Основні дані | |
Перша згадка | 1515 рік |
Населення | 1 159 чоловік (2001) |
Площа | 2,228 км² |
Густота населення | 520,2 осіб/км² |
Поштовий індекс | 77211 |
Телефонний код | +380 03437 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 49°04′14″ пн. ш. 23°54′07″ сх. д. / 49.07056° пн. ш. 23.90194° сх. д.Координати: 49°04′14″ пн. ш. 23°54′07″ сх. д. / 49.07056° пн. ш. 23.90194° сх. д. |
Середня висота над рівнем моря |
355 м[1] |
Водойми | Свіча, Саджава, Млинівка |
Найближча залізнична станція | Болехів |
Відстань до залізничної станції |
4 км |
Місцева влада | |
Адреса ради | с. Гузіїв, вул. Шевченка, 4 |
Сільський голова | Дяків Ярослава Ярославівна |
Карта | |
Мапа | |
![]() |
Гузі́їв — село в Україні, в Івано-Франківській області, підпорядковане Болехівській міськраді. Розташоване на березі річки Свічі за 4 км від залізничної станції Болехів. Населення — 1 159 чоловік (2001).
Історія
На території села існували поселення первісної людини. Тут знайдено крем'яні знаряддя праці епохи бронзи.
Вперше Гузіїв згадується у письмових документах 1515 року. У податковому реєстрі 1515 року в селі документується 7 ланів (близько 175 га) оброблюваної землі[2].
Під час Першої світової війни тут відбувалися запеклі бої.
У 1939 році в селі проживало 950 мешканців (860 українців, 15 поляків, 25 євреїв і 50 німців та інших національностей) та у присілку Новий Гузіїв —170 мешканців (50 українців, 10 поляків і 110 німців та інших національностей)[3].
Жителям села, які полягли в двобої з гітлерівцями, споруджено пам'ятник-обеліск.
Станом на 1971 рік в селі мешкало 946 чоловік. Тут знаходилася центральна садиба колгоспу «Шлях до комунізму». Колгосп мав 1 922,5 га сільськогосподарських угідь, у тому числі 533 га орної землі, 835,9 га сінокосів і 498,4 га пасовиськ. Виробничий напрямок господарства був льонарсько-тваринницький. Село мало восьмирічну школу, клуб, бібліотеку, фельдшерсько-акушерський пункт, дитсадок[4], сільмаг, відділення зв'язку, ощадкасу.
Особистості
- У селі народився український церковний діяч Теофіл Горникевич.
- Корпан Микола Миколайович (* 1956) — український кріохірург, доктор медичних наук, професор, очільник клініки «Rudolfinerhaus», лауреат Державної премії України в галузі науки і техніки (2017).
- Кулак Артем Ярославович (1985—2015) — солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни.
Джерела
Примітки
- ↑ weather.in.ua
- ↑ Zródla dziejowe. Tom XVIII. Polska XVI wieku pod względem geograficzno-statystycznym. Cz. I. Ziemie ruskie. Ruś Czerwona. s. 165 — Warszawa: Sklad główny u Gerberta I Wolfa, 1902. — 252 s.
- ↑ Володимир Кубійович. Етнічні групи південнозахідної України (Галичини) на 1.1.1939, стор. 20 — Вісбаден, 1983. — 205 с.
- ↑ Ігор Лазоришин. Молоді родини із села Гузієва на Болехівщині вимріюють дитячий садок. — «Галичина», 24.01.2019.
Література
- Історія міст і сіл Української РСР. — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР. — 15 000 прим.
|
![]() |
Це незавершена стаття з географії України. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |