Зайцев Михайло Митрофанович
Зайцев Михайло Митрофанович | |
---|---|
рос. Михаи́л Митрофа́нович За́йцев | |
![]() | |
Народився | 23 листопада 1923 село Заводський Хутор Чернського повіту Тульської губернії, тепер Чернського району Тульської області, Російська Федерація |
Помер | 22 січня 2009 (85 років) Москва, Росія |
Поховання | Троєкуровське кладовище |
Громадянство | ![]() ![]() |
Національність | росіянин |
Діяльність | солдат, політик |
Alma mater | Військова академія Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації і Військова академія бронетанкових військ імені Маршала Радянського Союзу Р. Я. Малиновського |
Знання мов | російська |
Учасник | німецько-радянська війна і Війна в Афганістані 1979—1989 |
Членство | ЦК КПРС |
Роки активності | з 1941 |
Посада | депутат Верховної ради СРСР[d] |
Військове звання | генерал армії |
Партія | КПРС |
Нагороди | |
Михайло Митрофанович Зайцев (нар. 23 листопада 1923, село Заводський Хутор Чернського повіту Тульської губернії, тепер Чернського району Тульської області, Російська Федерація — 22 січня 2009, місто Москва) — радянський військовий діяч, командувач військ Білоруського військового округу, головнокомандувач Групи радянських військ у Німеччині, головнокомандувач військ Південного напрямку, генерал армії (4.11.1980). Член ЦК КПРС у 1981—1990 роках. Депутат Верховної Ради СРСР 10—11-го скликань. Герой Радянського Союзу (22.11.1983).
Життєпис
Народився в селянській родині. Закінчив середню школу.
У Червоній армії з 1941 року. У травні 1942 року закінчив курси спецзв'язку. Учасник німецько-радянської війни. Служив помічником, старшим помічником начальника штабу 113-ї танкової бригади і старшим помічником начальника відділу по спецзв'язку в штабах 7-го гвардійського і 6-го гвардійського танкових корпусів 3-ї гвардійської танкової армії. Воював на Західному (з 20 червня 1942), Воронезькому (з 11 січня 1943), Брянському, Центральному і 1-му Українському фронтах. Брав участь в Середньодонській операції, в Курській битві, в Львівсько-Сандомирській, Вісло-Одерській, Берлінській, Празькій операціях.
З 1945 року — начальник відділення штабу повітряно-десантної дивізії, начальник відділення штабу танкової дивізії. Закінчив курси удосконалення офіцерського складу в 1947 році.
У 1954 році закінчив Військову академію бронетанкових військ імені Сталіна.
З 1959 року — начальник штабу танкової дивізії, заступник командира танкової дивізії.
У 1965 році закінчив Військову академію Генерального штабу Збройних сил СРСР.
У серпні 1965 — січні 1967 року — командувач 17-ї танкової дивізії.
У січні 1967 — листопаді 1968 року — командувач 120-ї гвардійської мотострілецької дивізії Білоруського військового округу.
У листопаді 1968 — грудні 1969 року — начальник штабу 7-ї танкової армії Білоруського військового округу.
У грудні 1969 — серпні 1972 року — командувач 5-ї гвардійської танкової армії Білоруського військового округу.
У серпні 1972 — травні 1976 року — 1-й заступник командувача військ Білоруського військового округу.
У травні 1976 — листопаді 1980 року — командувач військ Білоруського військового округу.
25 листопада 1980 — 5 липня 1985 року — головнокомандувач Групи радянських військ у Німеччині.
Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 листопада 1983 року «за великий внесок у підвищення бойової готовності військ, вміле керівництво ними, особисту мужність і відвагу, проявлені в роки Великої Вітчизняної війни, і в зв'язку з 60-річчям від дня народження» генералу армії Зайцеву Михайлу Митрофановичу присвоєно звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі «Золота Зірка».
У липні 1985 — січні 1989 року — головнокомандувач військ Південного напрямку. Південний напрямок об'єднував Північно-Кавказький, Закавказький і Туркестанський військові округи, а також Каспійську флотилію. У зону відповідальності командування входили радянські війська в Афганістані.
З 4 січня 1989 року — військовий інспектор-радник Групи генеральних інспекторів Міністерства оборони СРСР.
З січня 1992 року — у відставці в Москві. Протягом декількох років був членом правління Російського комітету ветеранів війни і військової служби.
Помер 22 січня 2009 року. Похований в Москві на Троєкуровському цвинтарі.
Військові звання
- полковник
- генерал-майор танкових військ (23.02.1967)
- генерал-лейтенант танкових військ (29.04.1970)
- генерал-полковник танкових військ (28.10.1976)
- генерал армії (4.11.1980)
Нагороди
- Герой Радянського Союзу (22.11.1983)
- два ордени Леніна (22.11.1983,)
- орден Жовтневої Революції
- два ордени Вітчизняної війни І ст. (13.05.1945, 11.05.1985)
- два ордени Вітчизняної війни ІІ ст. (23.03.1945,)
- два ордени Червоного Прапора (13.08.1944,)
- два ордени Червоної Зірки (26.03.1943,)
- орден «За заслуги перед Вітчизною» (Німецька Демократична Республіка)
- орден Шарнхорста (Німецька Демократична Республіка);
- військовий орден «За заслуги перед народом і Вітчизною» І ст. (Німецька Демократична Республіка)
- офіцерський хрест ордена Відродження Польщі (Польська Народна Республіка)
- медаль «За відвагу» (27.01.1943)
- медаль «За бойові заслуги»
- медалі
Примітки
Джерела
- Зайцев Михаил Митрофанович (рос.)
|
- Народились 23 листопада
- Народились 1923
- Померли 22 січня
- Померли 2009
- Померли в Москві
- Поховані на Троєкурівському цвинтарі
- Випускники Військової академії Генштабу
- Випускники Військової академії бронетанкових військ імені Р. Я. Малиновського
- Члени ЦК КПРС
- Герої Радянського Союзу
- Кавалери ордена Леніна
- Кавалери ордена Жовтневої Революції
- Кавалери ордена Червоного Прапора
- Кавалери ордена Вітчизняної війни I ступеня
- Кавалери ордена Вітчизняної війни II ступеня
- Кавалери ордена Червоної Зірки
- Нагороджені медаллю Жукова
- Нагороджені медаллю «За відвагу»
- Нагороджені медаллю «За бойові заслуги»
- Нагороджені медаллю «50 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «60 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «У пам'ять 850-річчя Москви»
- Нагороджені медаллю «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «Сорок років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «За взяття Берліна»
- Нагороджені медаллю «За визволення Праги»
- Нагороджені медаллю «Ветеран Збройних сил СРСР»
- Нагороджені медаллю «За зміцнення бойової співдружності»
- Депутати Верховної Ради СРСР 10-го скликання
- Депутати Верховної Ради СРСР 11-го скликання
- Генерали армії