Андагра червонощока
Андагра червонощока | ||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||||||||||||
Біологічна класифікація | ||||||||||||||||
| ||||||||||||||||
Anisognathus igniventris (d'Orbigny & Lafresnaye, 1837) | ||||||||||||||||
![]() Ареал поширення виду | ||||||||||||||||
Підвиди
| ||||||||||||||||
(Див. текст) | ||||||||||||||||
Синоніми | ||||||||||||||||
Aglaia igniventris Tanagra igniventris | ||||||||||||||||
Посилання
| ||||||||||||||||
|
Анда́гра червонощока[2] (Anisognathus igniventris) — вид горобцеподібних птахів родини саякових (Thraupidae). Мешкає в Андах[3].
Підвиди
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5e/Anisognathus_igniventris_by_Francesco_Veronesi.jpg/200px-Anisognathus_igniventris_by_Francesco_Veronesi.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/12/Scarlet-bellied_Mountain-Tanager_JCB.jpg/200px-Scarlet-bellied_Mountain-Tanager_JCB.jpg)
Виділяють чотири підвиди:[4]
- A. i. lunulatus (Du Bus de Gisignies, 1839) — Анди на заході Венесуели (Тачира) та на півночі центральної Колумбії;
- A. i. erythrotus (Jardine & Selby, 1840) — Центральний хребет Анд на півдні Колумбії та в Еквадорі;
- A. i. ignicrissa (Cabanis, 1873) — Перуанські Анди (від Кахамарки і Амазонаса до Хуніна);
- A. i. igniventris (d'Orbigny & Lafresnaye, 1837) — Анди в Перу (на південь від Хуніна) та в Болівії (на південь до західного Санта-Крусу).
Деякі дослідники виділяють всі підвиди, крім типового, у окремий вид Anisognathus lunulatus[5].
Поширення і екологія
Червонощокі андагри мешкають у Венесуелі, Колумбії, Еквадорі, Перу і Болівії. Вони живуть у вологих гірських тропічних лісах Анд, на узліссях та у високогірних чагарникових заростях. Зустрічаються на висоті від 2600 до 3500 м над рівнем моря.
Примітки
- ↑ BirdLife International (2016). Anisognathus igniventris.
- ↑ Фесенко Г. В. Вітчизняна номенклатура птахів світу. — Кривий Ріг : ДІОНАТ, 2018. — 580 с. — ISBN 978-617-7553-34-1.
- ↑ Ridgely, R.S.; G. Tudor (2009). Birds of South America, Passerines. с. 607. ISBN 978-1-408-11342-4.
- ↑ Gill, Frank; Donsker, David, ред. (2021). Tanagers and allies. World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union. Процитовано 20 лютого 2022.
- ↑ BirdLife International (2016). Anisognathus lunulatus.
![]() |
Це незавершена стаття з орнітології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |