Маркус Мерк
Маркус Мерк | |
---|---|
![]() | |
Народився | 15 березня 1962 (62 роки) Кайзерслаутерн |
Громадянство | ![]() |
Діяльність | Футбольний арбітр |
Знання мов | німецька |
Роки активності | 1988 — тепер. час |
Посада | Арбітр ФІФА |
Вага | 70 кг [1] |
Зріст | 178 см [1] |
Нагороди | |
IMDb | ID 1711220 |
Сайт | merk-es-dir.de |
Маркус Мерк (нім. Markus Merk; нар. 15 березня 1962 року, Кайзерслаутерн, Німеччина) — колишній німецький футбольний арбітр. Арбітр ФІФА з 1 січня 1992 року. Судив фінальні турніри: Чемпіонату світу (2002), Олімпійські ігри (1992), Кубок конфедерацій (2003), Чемпіонат Європи (2000, 2004), Чемпіонат світу серед футболістів до 20 років (2005). За професією — стоматолог.
З 1988 року Мерк працював суддею в Бундеслізі. Він став одним з наймолодших арбітрів чемпіонату (йому було 25 років на той момент). Через 4 роки він став офіційно арбітром ФІФА і обслуговував матчі футбольного турніру Барселонської Олімпіади.
У 2001 році Мерк обслуговував матч завершального туру Бундесліги «Баварія» — «Гамбург». Баварці вели боротьбу за титул проти «Шальке 04», який в паралельному матчі перемагав аутсайдера «Унтерахінг» з розгромним рахунком 5:3. На останніх хвилинах Гамбург вів з рахунком 1:0 після точного удару боснійця Сергія Барбареза, і Маркус Мерк призначив за фол гамбургців штрафний удар. Після розіграшу штрафного Патрік Андерссон ударом головою зрівняв рахунок, і «Баварія» сенсаційно вирвала собі перше місце в таблиці, а Шальке залишився без чемпіонського титулу. Це шокувало всіх фанатів «Шальке», і навіть сам Мерк після фінального свистка, як він стверджує, відчув докори сумління через те, що фактично відібрав у гельзенкіхренців чемпіонський титул. З тих пір він жодного разу не судив матчі з «Шальке».
Мерку довірили обслуговувати фінал чемпіонату Європи 2004 року. Зустрічалися господиня чемпіонату збірна Португалії й головна сенсація турніру збірна Греції. Матч закінчився сенсаційною перемогою греків з рахунком 1:0, єдиний гол після розіграшу стандарту забив головою Ангелос Харістеас. На адресу Мерка посипалися критика та погрози від португальців з огляду на те, що він відверто засуджував португальців. Приводом стало те, що тренер греків Отто Рехагель був особистим клієнтом Мерка. Проте, УЄФА визнала відмінну якість роботи Мерка.
Обслуговував три гри чемпіонату: Сербія і Чорногорія — Нідерланди (0:1), Австралія — Бразилія (0:2) і Гана — США (2:1). У двох останніх іграх він відзначився вкрай негативно — захисник збірної Австралії Гаррі К'юелл відкрито звинуватив його у нечесному суддівстві та допомоги бразильцям, а захисник збірної США Огучі Оньєву й головний тренер Брюс Арена були обурені, що Мерк призначив пенальті після падіння у штрафному Разака Пімпонга. Ця програна зустріч не дозволила американцям вийти з групи, а на адресу Мерка посипався черговий шквал критики. За рішенням ФІФА йому не було дозволено судити жоден матч плей-оф, хоча він не мав права залишати штаб арбітрів ФІФА і протягом двох тижнів повинен був залишатися там. На німецькому телебаченні Мерк заявив, що у нього просто «вкрали два тижні життя».
Мерк закінчив кар'єру в кінці сезону Бундесліги 2007—2008. Відомий тим, що судив прощальний матч легендарного голкіпера Олівера Кана. 1 березня 2008 року знову відзначився суддівської помилкою — під час гри бременського «Вердера» зарахував з явного офсайду гол Маркуса Розенберга, але через кілька хвилин усвідомив свою помилку. До нещастя, за правилами ФІФА він вже не мав права скасувати гол. Згодом він визнав цей момент «найобразливішим» в його кар'єрі і одним з перших запропонував вводити відеоповтори у матчах.
- Шестикратний володар призу «Арбітр року в Німеччині»: сезони 1994/95, 1995/96, 1999/2000, 2002/03, 2003/04, 2005/06 і 2007/08
- Володар призу «Арбітр року» за версією IFFHS: 2004, 2005 і 2007
- Кавалер ордена «За заслуги перед Федеративною Республікою Німеччина» за вагомий внесок у розвиток німецького футболу: 2005
Мерк названий найкращим футбольним арбітром десятиліття за версією IFFHS.
- Офіційний сайт [Архівовано 2 вересня 2004 у Wayback Machine.] (нім.)
- Профіль на сайті ФІФА [Архівовано 5 липня 2006 у Wayback Machine.]
- Інформація на сайті DFB [Архівовано 6 жовтня 2006 у Wayback Machine.]