Мартинова Пелагія Василівна
Мартинова Пелагія Василівна | |
---|---|
рос. Мартынова Пелагея Васильевна | |
![]() | |
Народилася | 26 серпня (8 вересня) 1900 Старооскільський повітd, Курська губернія, Російська імперія |
Померла | 21 вересня 1967 (67 років) Старий Оскол, Бєлгородська область, РРФСР, СРСР |
Поховання | Старий Оскол |
Країна | ![]() ![]() |
Діяльність | селянка |
Нагороди | |
|
Пелагія Василівна Мартинова (рос. Пелагея Васильевна Мартынова; 26 серпня (8 вересня) 1900 — 21 вересня 1967) — радянська діячка сільського господарства. Ланкова колгоспу «Новый мир» у Старооскольському районі Курської області. Героїня Соціалістичної Праці. Одна з героїнь нарису Михайла Шолохова «Слово о Родине».
Пелагія Мартинова народилася 26 серпня (8 вересня) 1900 у селі Сокове[К 1] Козацької волості Старооскільського повіту Курської губернії у родині селянина-батрака. Освіту не отримала, працювати почала у домашньому господарстві. У 1929 році вступила до колгоспу «Новый мир», з 1932 року працювала ланковою бурякової ланки. Її ланка неодноразово ставала кращою за показниками у колгоспі та районі. Під час Німецько-радянської війни залишалася у рідному селі, повернулася на посаду ланкової після відновлення колгоспу у лютому 1943 року[1].
У 1947 році Пелагія Мартинова зіткнулася з кількома труднощами при вирощенні озимої пшениці. Ранньою весною значна частина пшениці вимерзла, а інша почорніла. Для рятування посівів ланка Мартинової провела підживлення добривами вцілілої пшениці. Пізніше злива розмила ґрунт та оголила коріння рослин. Мартиновій довелося разом з підлеглими боронувати пшеницю та знову її підживлювати. В результаті вдалося не тільки врятувати посіви, але й зібрати великий урожай. Всього було зібрано 32.9 центнера пшениці з гектара на загальній площі у 9 гектарів[2][3].
За «отримання високих урожаїв пшениці та жита при виконанні колгоспом обов'язкового постачання та натуроплати за роботу МТС у 1947 році та забезпечення насінням зернових культур для весняної сівби 1948 року» Президія Верховної ради СРСР наказом від 2 січня 1948 року надала Пелагії Мартиновій звання Героя Соціалістичної Праці з врученням ордена Леніна та медалі «Серп і Молот». Окрім неї звання героя отримали ще три ланкові з Курської області: Ганна Крилова, Ганна Лободенко та Наталія Славгородська[4].
Наступного року Пелагію Василівну призначили бригадиром рільничої бригади. Того ж року її нагородили ще одним орденом Леніна. Пізніше вона працювала у колгоспі бригадиром садівничої та комплексної бригад[1]. Окрім праці у колгоспі займалася громадською діяльністю, взяла участь у з'їзді хліборобів у Курську в 1948 році, де виступила з промовою. Була знайома з працями Климента Тімірязєва, Івана Мічуріна, Василя Вільямса, Трохима Лисенка та інших вчених. Своїми знаннями з сільського господарства ділилася з іншими селянами, викладаючи у колгоспній агротехнічній школі[5]. Перший секретар Курського обласного комітету ВКП(б) Павло Доронін характеризував Мартинову як досвідчену ланкову та громадську активістку, яка вела за собою весь колгосп[6].
У 1958 році пішла на пенсію, мешкала у селі Сокове. Пелагія Василівна Мартинова померла 21 вересня 1967 року і була похована на Соковому цвинтарі Старого Осколу[1].
За підсумками збору урожаю у 1947 році Пелагія Мартинова написала «Рассказ об опыте работы», який був опублікований у газеті «Социалистическое земледелие»[ru] від 4 січня 1948 року[3].
Письменник Михайло Шолохов під кінець нарису «Слово о Родине»[ru], вперше опублікованого 23 та 24 січня у газеті «Правда», розповідає про ланкову Пелагію Мартинову, наводить її слова про посухи 1946 року та цитує її промову у відповідь на отримання звання Героя Соціалістичної Праці[7][8].
- Герой Соціалістичної Праці (2.01.1948)[4]
- орден Леніна (2.01.1948)[4], (13.08.1949)[1]
- медаль «Серп і Молот» (2.01.1948)[4]
- медалі
- ↑ Село пізніше увійшло до складу Старого Осколу
- ↑ а б в г Каримов, Тимур. Мартынова Пелагея Васильевна. warheroes.ru (рос.) . Архів оригіналу за 28 жовтня 2021. Процитовано 28 жовтня 2021.
- ↑ Указ, 1948, с. 7.
- ↑ а б Слава победителям!, 1948, с. 53—54.
- ↑ а б в г Указ, 1948, с. 6—7.
- ↑ Поляков, Воробьев, 1948, с. 105—109.
- ↑ Высокая награда, 1948, с. 70—71.
- ↑ Шолохов, 1986, с. 146—147.
- ↑ Шолоховская энциклопедия, 2012, с. 770.
- Высокая награда за самоотвердженный труд. Беседа с секретарем Курского обкома ВКП(б) П. Дорониным // Герои хлебного фронта : [рос.] / Отв. за выпуск К. Тимофеев. — Курск : Курская правда, 1948. — С. 67—74. — 128 с.
- Поляков В., Воробьев Н. Мастера Курских полей // Герои хлебного фронта : [рос.]. — Курск : Курская правда, 1948. — С. 105—110. — 128 с.
- Указ Президиума Верховного Совета СССР О присвоении звания Героя Социалистического Труда передовикам сельского хозяйства Курской области // Герои хлебного фронта : [рос.] / Отв. за выпуск К. Тимофеев. — Курск : Курская правда, 1948. — С. 6—7. — 128 с.
- Слава победителям! // Герои хлебного фронта : [рос.] / Отв. за выпуск К. Тимофеев. — Курск : Курская правда, 1948. — С. 52—59. — 128 с.
- Слово о Родине // Шолоховская энциклопедия : [рос.] / Гл. ред. Ю. А. Дворяшин. — Синергия, 2012. — С. 770. — 1215 с.
- Шолохов М. А. Слово о Родине // Собрание сочинений. В 8-ми т. : [рос.]. — Художественная литература, 1986. — Т. 8. Очерки; Статьи; Фельетоны. — С. 124—147. — 383 с.