Гурвич Ірина Борисівна
Ірина Борисівна Гурвич | |
---|---|
![]() | |
Дата народження | 30 червня 1911 |
Місце народження | Летичів, Подільська губернія, Російська імперія |
Дата смерті | 30 березня 1995 (83 роки) |
Місце смерті | Київ, Україна |
Громадянство | ![]() ![]() |
Alma mater | Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури |
Професія | анімаційна директорка, сценаристка |
Заклад | Київська кіностудія науково-популярних фільмів |
Нагороди | |
IMDb | ID 5130622 |
Іри́на Бори́сівна Гу́рвич (* 30 червня 1911—† 30 березня 1995) — радянська українська режисерка-мультиплікаторка і сценаристка. Заслужена діячка мистецтв УРСР (1973).
Ірина Гурвич народилася 30 червня 1911 року в місті Летичів Подільської губернії (зараз Хмельницька область).
З 1934 р., після закінчення Київського художнього інституту працювала на Київській студії художніх фільмів. Згодом стала художньою керівницею Творчого об'єднання художньої мультиплікації «Київнаукфільму». Член КПРС із 1947 р.
Режисерка-мультиплікаторка Ірина Гурвич виховала чимало талановитих майстрів мультиплікації. У 1960 році вона запросила молодих художників, колишніх архітекторів Володимира Дахна, Давида Черкаського і Марка Драйцуа стати мультиплікаторами у фільмі «Пригоди Перця», першому анімаційному фільмі творчого об'єднання. Спеціальних закладів з навчання нової професії тоді не було, отже знання передавали старші фахівці молодшим, а ті винаходили чимало нового і згодом ставали відомими на весь світ.
- «Як жінки чоловіків продавали» (1972)[1]:
- 1974 — ІІ «Всесвітній фестиваль анімаційних фільмів у Заґребі» (Югославія): Спеціальна премія журі
- 1974 — Міжнародний кінофестиваль анімаційних фільмів (Нью-Йорк, США): Почесний диплом
- Пригоди Перця (1960)
- Супутниця королеви (1962)
- Заєць та їжак (1963)
- Лелеченя (1964)
- Зелена кнопка (1965)
- Злісний розтрощувач яєць (1966)
- Зенітка (1967)
- Легенда про полум'яне серце (1967)
- Опудало (1968)
- Казка про місячне світло(1968)
- Кит і кіт (1969)
- Марс ХХ (1969)
- Журавлик (1970)
- Про смугасте слоненя (1971)
- Дивовижне китеня (1971)
- Як жінки чоловіків продавали (1972)
- Пригоди жирафки (1973)
- Теплий хліб (1973)
- Вересовий мед (1974)
- Салют (1975)
- Як чоловіки жінок провчили (1976)
- Чому у віслюка довгі вуха (1977)
- Нічні капітани (1978)
- Люлька миру (1979)
- Одного разу я прийшов додому (1980)
- Партизанська снігуронька (1981)
- Плутанина (1982)
- Посилка з Бомбея (1983)
- Колискова (1984)
- Гра (1985)
- Гаврош (1986)
- Біла арена (1987)
- Ой, куди ж ти їдеш? (1988)
- Недоколисана (1989)
- Казка про місячне світло (1968)
- Марс ХХ (1969)
- Як жінки чоловіків продавали (1972)
- Як чоловіки жінок провчили (1976)
- Одного разу я прийшов додому (1980)
- Партизанська снігуронька (1981)
- Колискова (1984)
- Ой, куди ж ти їдеш? (1988)
- Недоколисана (1989)
- ↑ Гурвич Ірина Борисівна (animator.ru) [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.](рос.)
- [1][недоступне посилання з липня 2019][недоступне посилання]
- Ирина Гурвич «Творческий поиск и национальные традиции» в сборнике: Асенин С. Мудрость вымысла. Мастера мультипликации о себе и своём искусстве. — М.: Искусство, 1983. — 207 с.
- Гурвич Ірина Борисівна // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
- Ірина Гурвич на сайті IMDb (англ.)
- Фільмографія на animator.ru [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.](рос.)
![]() |
Це незавершена стаття про особу. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Народились 30 червня
- Народились 1911
- Уродженці Летичева
- Померли 30 березня
- Померли 1995
- Померли в Києві
- Випускники НАОМА
- Працівники Київнаукфільму
- Заслужені діячі мистецтв УРСР
- Українські кінорежисери
- Радянські кінорежисерки
- Радянські аніматори
- Українські аніматори
- Українські сценаристки
- Радянські сценаристи
- Кінематографісти XX століття
- Члени КПРС
- Працівники Кіностудії ім. Довженка
- Українські режисери анімаційних фільмів
- Жінки України XX століття