Звягінцев Андрій Петрович
Андрій Звягінцев | |
---|---|
Андрей Звягинцев | |
![]() | |
Дата народження | 6 лютого 1964 (60 років) |
Місце народження | Новосибірськ, ![]() |
Громадянство | ![]() ![]() |
Alma mater | Російський університет театрального мистецтва |
Професія | Кінорежисер Сценарист Актор |
Нагороди | «Золотий лев» (2003) «Золотий глобус» (2015) |
IMDb | ID 1168657 |
az-film.com | |
![]() |
Андрій Петрович Звягінцев (6 лютого 1964) — російський кінорежисер, актор, сценарист[2].
Народився в Новосибірську. Там же, в 1984 році закінчив акторський факультет Новосибірського театрального училища (майстерня Л. Білова). Надалі переїхав до Москви, де в 1990 році закінчив акторський факультет Державного інституту театрального мистецтва (рос. ГИТИС), майстерня Євгена Лазарева.
Брав участь у театральних постановках: «Гра в класики» (1993), «Місяць у селі» (1997), знімався в епізодах кіно. 2000 року дебютував як режисер.
Найбільшу популярність здобув після виходу фільму «Повернення» (2003), за який отримав дві кінопремії «Ніка», двох «Золотих левів» (як найкращий фільм і за найкращий режисерський дебют), двох «Золотих орлів».
Був одружений з актрисою Іриною Гриньовою. Прожили разом 6 років, після чого розійшлися.
У березні 2014 року разом з понад 200 іншими російськими кінематографістами Звягінцев підписався під зверненням до українських колег зі словами підтримки і запевненнями, що вони не вірять офіційній пропаганді Кремля, яку поширюють провладні ЗМІ, та проти російської військової інтервенції в Україну[3].
У серпні 2015 року висловився на підтримку українського режисера Олега Сенцова, незаконно засудженого у Росії. На його думку, у справі Сенцова немає прямих доказів його провини[4].
В 2022 році публічно засудив повномасштабне російське вторгнення в Україну, розкритикував колег у сфері мистецтва, які не коментують події в Україні[5][6]. Після цього Звягінцев виїхав з Росії. Живе у Франції.
- 2000 — телесеріал «Чорна кімната» (три новели — «Бусідо», «OBSCURE» та «Вибір»)
- 2003 — «Повернення»
- 2007 — «Вигнання»
- 2008 — «Апокриф», короткометражний, спочатку — частина кіноальманаху «Нью-Йорку, я люблю тебе»
- 2011 — «Таємниця», короткометражний, частина кіноальманаху «Експеримент 5IVE»
- 2011 — «Олена»
- 2014 — «Левіафан»
- 2017 — «Нелюбов»
- 2003: премія «Золотий лев» на Венеційському кінофестивалі за фільм «Повернення».
- 2015: премія «Золотий глобус» за фільм «Левіафан» у категорії «Найкращий фільм іноземною мовою». Став першим в історії російського кіно фільмом, що був удостоєний цієї премії.
- 2017: Приз журі 70-го Каннського кінофестивалю за фільм «Нелюбов».
![]() |
Вікіцитати містять висловлювання від або про: Звягінцев Андрій Петрович |
![]() |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Звягінцев Андрій Петрович |
- ↑ Museum of Modern Art online collection
- ↑ Андрей Звягинцев [Архівовано 27 червня 2014 у Wayback Machine.] (рос.)
- ↑ [Ответ российских кинематографистов украинским коллегам / Союз кинематографистов и профессиональных кинематографических организаций и объединений России (рос.). Архів оригіналу за 16 травня 2019. Процитовано 13 березня 2014. Ответ российских кинематографистов украинским коллегам / Союз кинематографистов и профессиональных кинематографических организаций и объединений России (рос.)]
- ↑ Звягінцев: у справі Сенцова немає прямих доказів його провини [Архівовано 12 червня 2018 у Wayback Machine.] // Радіо Свобода, 23.08.2015
- ↑ "Когда льется кровь из открытой раны, ее нужно остановить". Украинские кинематографисты о бойкоте российского кино. Настоящее Время (рос.). Процитовано 20 квітня 2023.
- ↑ «Будем делать кино, у нас ничего не остается другого» Первое интервью Звягинцева после тяжелой болезни — о войне, цензуре и возвращении к жизни. Ключевые цитаты. Meduza (рос.). Процитовано 20 квітня 2023.
|
|
- Народились 6 лютого
- Народились 1964
- Випускники Російського інституту театрального мистецтва
- Російські кінорежисери
- Російські актори
- Російські сценаристи
- Уродженці Новосибірська
- Підписанти проти військової інтервенції Росії в Україну
- Лауреати премії «Золотий глобус»
- Діячі російської культури, що підтримали Україну