Шпрингер Меєр Пейсахович
Шпрингер Меєр Пейсахович | |
---|---|
![]() | |
Народився | 19 вересня 1909 Ковель, Ковельський повіт, Волинська губернія, Російська імперія |
Помер | не раніше 1985 |
Країна | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Діяльність | державний діяч, політик |
Посада | депутат Верховної Ради УРСР[d] |
Партія | КПЗУ і КПРС |
Нагороди | |
Ме́єр Пейса́хович Шпри́нгер (19 вересня 1909, Ковель, Ковельський повіт, Волинська губернія, Російська імперія — не раніше 1985) — український радянський діяч. Депутат Народних зборів Західної України у 1939 році. Депутат Верховної Ради УРСР 1-го скликання (1940–1947).
Народився 19 вересня 1909 року в багатодітній сім'ї торгівця худобою в місті Ковель, тепер Волинська область, Україна. Єврей. Під час Першої світової війни сім'я Шпрингерів виїхала в Одесу, де Меєр працював продавцем газет, кур'єром в радянській установі. Після повернення в Ковель, з дванадцяти років Меєр Шпрингер працює учнем в магазині залізних виробів, в продавця льону, підробляє вантажником, прикажчиком на лляному складі.
Член КПЗУ з 1930 року. 1932 року заарештований і засуджений польським судом на шість років ув'язнення. Перебував у луцькій, сідлецькій, полоцькій тюрмах. Через п'ять років повернувся в Ковель. Три місяці вів підпільну роботу, а потім був знову заарештований. З ковельської тюрми висланий 1936 року до концтабору Береза-Картузька, де пробув 15 місяців. Після виходу з концтабору півроку жив на волі, потім знову заарештований і засуджений у 1938 році на дванадцяти років ув'язнення.
18 вересня 1939 року звільнений з тюрми в Равічі, повернувся в Ковель. Працював завідувачем ковельської біржі праці, черговим на залізничному вокзалі станції Ковель, заступником голови виконкому Ковельської міської ради.
24 березня 1940 року був обраний депутатом Верховної Ради УРСР 1-го скликання від Ковельського виборчого округу № 308 Волинської області.
Учасник німецько-радянської війни. 12 вересня 1941 року попав у полон поблизу Кременчука[1]. Після важкого поранення прибув на Волинь, де з 1944 по 1975 року працював на Луцькому пивзаводі — директором, бригадиром цеху. З 1975 року — персональний пенсіонер.
- Орден Вітчизняної війни ІІ ступеня (1985)[2].
- ↑ Ширингер Меер Пейсахович. Донесение о безвозвратных потерях // Сайт «Память народа». (рос.)
- ↑ Шпрингель Меер Пейсахович. Юбилейная картотека награждений // Сайт «Память народа». (рос.)
- Новицкий Б. Люди Львовской дороги. — Москва, 1940. (рос.)
- Шпрингер Меєр Пейсахович : облікова картка депутата Верховної Ради УРСР // ЦДАВО України, ф. Р-1, оп. 31, спр. 5, арк. 306–307.
- Список депутатів Верховної Ради УРСР першого скликання, обраних 26 червня 1938 року // ЦДАВО України, ф. Р-1, оп. 31, спр. 2, арк. 81.
- Список депутатів, обраних у Верховну Раду УРСР // Вісті [Рад депутатів трудящих УРСР] : газета. — Київ, 1940. — № 72 (5861). — 28 березня. — С. 1.
- Меєр Пейсахович Шпрінгер // Радянська Волинь : газета. — Луцьк, 1940. — № 23. — 27 лютого. — С. 1–2.
- Шпрингер Меєр Пейсахович // Борці за возз’єднання : біографічний довідник / Ю. Сливка (керівник) та ін. — Львів : Каменяр, 1989. — С. 343–344. — ISBN 5-7745-0174-4.