Оперення (авіація)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f0/Empennage_%28PSF%29_ru.svg/220px-Empennage_%28PSF%29_ru.svg.png)
Опере́ння (оперення літального апарата, стріли, ракети) — аеродинамічні поверхні, які забезпечують стійкість, керованість і балансування літака в польоті. Воно складається з горизонтального (нерухомий чи рухомий стабілізатор з рухомим рулем висоти або рухомий стабілізатор без руля) і вертикального (нерухомий кіль з рухомим рулем напряму) оперення.
До оперення зазвичай відносять і елерони — органи поперечної керованості і балансування.
До основних типів оперення літака належать: однокільове з нижнім розміщенням горизонтального оперення (звичайне), Т- та V-подібні, двокільове. Розміщують оперення літака звичайно на хвостовій частині фюзеляжу літака. Є також літаки лише з вертикальним оперенням на кінцях крила, з горизонтальним оперенням на передній частині фюзеляжу тощо[1].
Див. також
Примітки
- ↑ «Оперення літака» // Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. — 2-ге вид. — К. : Головна редакція УРЕ, 1974–1985.