Сід Чарісс
Сід Чарісс | |
---|---|
англ. Cyd Charisse | |
![]() | |
Ім'я при народженні | англ. Tula Ellice Finklea |
Народилася | 8 березня 1922[1] Амарилло, Техас, США |
Померла | 17 червня Лос-Анджелес, Каліфорнія, США ·інфаркт міокарда[2] |
Поховання | Меморіальний парк Гілсайдd |
Країна | ![]() |
Діяльність | акторка, балерина, акторка театру, телеакторка, кіноакторка |
Alma mater | Голлівудська професійна школаd |
Знання мов | англійська |
Роки активності | з 1939 |
Magnum opus | The Band Wagond і Співаючи під дощем |
Партія | Республіканська партія США |
Родичі | Нана Візітор і Liv Lindelandd |
У шлюбі з | Tony Martind |
Нагороди | ![]() зірка на голлівудській Алеї слави[d] |
IMDb | ID 0001998 |
|
Сід Чарісс (англ. Cyd Charisse, справжнє ім'я Тула Елліс Фінклі (Tula Ellice Finklea); 8 березня 1921[3] — 17 червня 2008) — американська балерина, акторка театру та кіно, найбільш відома своїми ролями у мюзиклах. У ранні роки танцювала в трупі Російський балет Монте-Карло, на початку 1940-х років почала активно зніматися в голлівудських фільмах. Знімалася у фільмах-мюзиклах з такими всесвітньо відомими партнерами, як Фред Астер, Джин Келлі, Ден Дейлі та ін.
Біографія
Елліс Фінклі, відома як Сід Чарісс, народилася в місті Амарілло (Техас) в родині ювеліра Ернста Фінклі та його дружини Ліли, уродженої Норвуд. У віці восьми років дівчинка, після того, як перехворіла на поліомієліт, почала займатися балетом. Батько заохочував заняття дочки настільки, що встановив в її кімнаті балетну палицю і дзеркало в повний зріст. Незабаром сім'я переїхала до Голлівуду, де Сід почала вчитися в Hollywood Professional School. З 12 років протягом року вона займалася в студії танцівника Ніко Чарісса в Лос-Анджелесі. Пізніше серед її педагогів були Адольф Больм і Броніслава Ніжинська. У 1937 поступила в трупу «Російський балет Монте-Карло» і почала гастролювати з нею по США. За традицією того часу виступала під «російськими» псевдонімами: спочатку як Наташа Тулаліс, потім як Фелія Сидорова та Марія Істоміна.
У 1939 році Сід втратила батька, через що затрималася в США, тоді як вся трупа відпливала до Європи. У тому ж році в Європі вона вийшла заміж за Ніко Чарісса. З початком війни повернулася в США. Залишивши сцену, вирішила спробувати себе в Голлівуді. У 1941 році під псевдонімом Лілі Норвуд (Сід взяла дівоче ім'я своєї матері) вона почала зніматися в кіно — спочатку як танцівниця в епізодах. У 1942 році вона отримала першу роль, зазначену в титрах (Лілі в Something to Shout About), потім була роль балерини Галини Уланової в фільмі «Місія в Москву» (1943). У 1946 році студія MGM підписала з нею контракт. З цього моменту почала зніматися як Сід Чарісс, додавши до прізвища чоловіка прізвисько, дане їй в дитинстві братом, похідне від «Сіс» (скор. Від англ. Sister — «сестра»). Першою роллю, де Сід почала говорити, стала Дебора Ендрюс у фільмі «Дівчата Харві [en]» (1946).
Справжню популярність акторці приніс фільм «Співаючі під дощем» (1952), де вона знялася в танцювальній сюїті «Бродвейська мелодія» як партнерка Джина Келлі. У тому ж році ноги Сід Чарісс були застраховані на 5 мільйонів доларів кожна (за даними Книги рекордів Гіннеса це була найвища страхова сума тих років). Тоді ж керівництво MGM вирішило зробити її партнеркою своєї головної танцювальної зірки — Фреда Астера. У 1953 році вони знялися разом у фільмі «Театральний фургон»: танцювальний епізод «Танцюючи в темряві» на музику однойменної пісні [en], поставлений Астером, став одним з найвідоміших танців в історії кіно. Сам Астер дотепно назвав свою партнерку «танцюючим динамітом».
Пізніше Чарісс знімалася як з Астером, так і з Джином Келлі. Час від часу вона також отримувала ролі «без танців» («Дівчина з вечірки», 1958; «Два тижні в чужому місті [en]» і «Щось повинно трапитися», 1962). У 1958 році за роль комісара Ніни Ющенко, посланого радянським міністерством в Париж (романтична комедія «Шовкові панчішки», 1957) була номінована на премію «Золотий глобус» за найкращу жіночу роль у комедії або мюзиклі.
З заходом ери кіно-мюзиклу почала зніматися в детективах, дотримуючись амплуа елегантною і самодостатньою «фатальної жінки». Ставши менш затребуваною в Голлівуді, почала виступати разом з другим чоловіком, Тоні Мартіном, який в 1963 році відкрив власний нічний клуб. Разом з ним гастролювала за кордоном. Також грала в драматичних постановках регіональних труп, проте дебютувала на Бродвеї лише 1992 році, у віці 71 років, коли її запросили приєднатися до оновленого акторського складу мюзиклу «Гранд-готель [en]», де вона замінила Ліліан Монтевекки [en]. В інтерв'ю журналу People Чарісс зізналася, що танцювати на Бродвеї було метою, яку їй не вдалося досягти — і це здорово нарешті бути там.
Померла в Лос-Анджелесі від серцевої недостатності.
Особисте життя
У 1939 році під час гастролей по Європі Сід Чарісс вийшла заміж за свого педагога, власника лос-анджелеської танцювальної студії Ніко Чарісса. У 1941 році вони з'явилася разом в танцювальному епізоді фільму Rumba Serenade. У них була загальна дитина — син Ніко «Нікі» Чарісс. У 1947 році пара розлучилася, після розлучення Сід залишила собі прізвище чоловіка.
У 1948 році актриса знову вийшла заміж — за голлівудського співака і актора португало-єврейського походження Тоні Мартіна. Шлюб протримався 60 років, аж до смерті акторки в 2008 році, і виявився щасливим. Від Тоні, Сід народила Тоні Мартіна-молодшого. Тоні-старший також усиновив сина Сід від першого шлюбу. У 1976 році подружжя видали спільну автобіографію The Two of Us.
Фільмографія
- 1941 — епізоди у фільмах Rumba Serenade , «Поема», «Я знав, що так буде», «Хто-небудь дзвонив?»
- 1942 — епізоди у фільмах Магія Магнолії , Це моя любов
- 1946 — Three Wise Fools
- 1946 — Танцівниця в мюзиклі «Роберта»
- 1985 — телесеріал «Вона написала вбивство» (1-й епізод II сезону)
Рік | Українська назва | Оригінальна назва | Роль | |
---|---|---|---|---|
1941 | кф | The Gay Parisian[en] | The Gay Parisian | |
1943 | ф | Тисячі привітань | Thousands Cheer | |
1943 | ф | Місія в Москву[en] | Mission to Moscow | балерина Галина Уланова |
1943 | ф | Something to Shout About[en] | Something to Shout About | |
1945 | ф | Ziegfeld Follies[en] | Ziegfeld Follies | |
1946 | ф | Поки пливуть хмари | Till the Clouds Roll By | Танцівниця (партнер - Говер Чемпіон) |
1946 | ф | Дівчата Харві[en] | The Harvey Girls | Дебора Ендрюс (перша роль зі словами) |
1947 | ф | Фієста[en] | Fiesta | Танцівниця в сцені |
1947 | ф | Незакінчений танець[en] | The Unfinished Dance | Аріан Буше |
1948 | ф | Words and Music[en] | Words and Music | Марго Грант |
1948 | ф | On an Island with You[en] | On an Island with You | |
1948 | ф | The Kissing Bandit[en] | The Kissing Bandit | Танцівниця в сцені |
1950 | ф | East Side, West Side[en] | East Side, West Side | |
1950 | ф | Tension[en] | Tension | |
1952 | ф | Співаючи під дощем | Singin' in the Rain | |
1952 | ф | The Wild North[en] | The Wild North | Індійка |
1953 | ф | Театральний фургон[en] | The Band Wagon | Габріель Жерар ( Тоні Хантер — Фред Астер, хореографія Майкла Кідда) |
1953 | ф | Easy to Love[en] | Easy to Love | камео |
1953 | ф | Sombrero[en] | Sombrero | |
1954 | ф | Бригадун | Brigadoon | |
1954 | ф | Глибоко в моєму серці | Deep in My Heart | |
1955 | ф | It's Always Fair Weather[en] | It's Always Fair Weather | |
1956 | ф | Meet Me in Las Vegas[en] | Meet Me in Las Vegas | |
1957 | ф | Шовкові панчохи[en] | Silk Stockings | |
1958 | ф | Party Girl[en] | Party Girl | |
1958 | ф | Twilight for the Gods[en] | Twilight for the Gods | |
1961 | ф | Black Tights[en] | Black Tights | |
1961 | ф | Five Golden Hours[en] | Five Golden Hours | |
1962 | ф | Something's Got to Give[en] | Something's Got to Give | |
1962 | ф | Two Weeks in Another Town[en] | Two Weeks in Another Town | |
1965 | ф | Assassination in Rome[en] | Assassination in Rome | |
1976 | ф | Won Ton Ton, the Dog Who Saved Hollywood[en] | Won Ton Ton, the Dog Who Saved Hollywood | |
1978 | ф | Warlords of Atlantis[en] | Warlords of Atlantis |
В театрі
- Російський балет Монте-Карло
- «Блудний син» Прокоф'єва в постановці Давида Лішина
- «Спляча красуня» Чайковського
- На Бродвеї
- 1992 — прима-балерина Єлизавета Грушинська, «Гранд-готель[en]», мюзикл 1989 року (почергово із Зіною Бетьюн)
Бібліографія
- 1976 — The Two of Us, автобіографія, написана спільно з Тоні Мартіном
Нагороди
- 2006 — Національна медаль США в області мистецтв
- 2006 — Gypsy Lifetime Achievement Award Спілки професійних танцюристів (Professional Dancers Society)[4].
Примітки
- ↑ Person Profile // Internet Movie Database — 1990.
- ↑ https://www.npr.org/templates/story/story.php?storyId=91620768
- ↑ The Oxford Dictionary of Dance
- ↑ Liz Sonneborn. {{{Заголовок}}}. — ISBN 9780403099924.
Посилання
|
- Народились 8 березня
- Народились 1922
- Уродженці Амарилло
- Померли в Лос-Анджелесі
- Поховані в Меморіальному парку Гілсайд
- Республіканці США
- Нагороджені Національною медаллю мистецтв США
- Американські кіноакторки
- Американські телеакторки
- Американські театральні акторки
- Американські балерини
- Голлівудська алея слави
- Люди, які хворіли на поліомієліт
- Республіканці Каліфорнії