Ірен Тюнк
Ірен Тюнк | |
---|---|
фр. Irène Tunc | |
![]() | |
Ім'я при народженні | Ірен П'єретта Луїза Тюнк фр. Irène Pierrette Louise Tunc |
Дата народження | 25 вересня 1935 |
Місце народження | Лілль, Нор, ![]() |
Дата смерті | 16 січня 1972 (36 років) |
Місце смерті | |
Поховання | Cemetery of Croix-Roussed |
Громадянство | ![]() |
Професія | акторка, модель |
Роки активності | 1955 — 1971 |
Чоловік | Іван Говар[fr] (1958–1964), Ален Кавальє (1965-16.1.1972) |
IMDb | ID 0876567 |
![]() |
Ірен Тюнк (фр. Irène Tunc, повне ім'я — Ірен П'єретта Луїза Тюнк (фр. Irène Pierrette Louise Tunc); 29 вересня 1935, Лілль, Нор-Па-де-Кале Франція — 16 січня 1972, Версаль, Івлін, Франція) — французька акторка кіно, модель.
Біографія та кар'єра
Ірен П'єретта Луїза Тюнк народилася 25 вересня 1935 року в Ліллі (департамент Нор у Франції) у сім'ї торговця меблями. Ірен починала кар'єру як модель, ставши у 1954 році переможницею конкурсу краси «Міс Франція»[1], після чого вона стала акторкою.
Ірен Тюнк дебютувала в кіно в 1954 році у фільмах італійських режисерів Джузеппе Бенатті «Нічна операція» та Лучано Еммера «Камілла». Надалі продовжувала зніматися в Італії. Серед значних ролей — Крістіна Сагредін в екранізації роману Беатріс Бек «Леон Морен, священик» (1961). Грала у фільмах свого чоловіка режисера Алена Кавальє — Марі-Анж в екранізації роману Річарда Старжа «Пограбування» (1967) та Діана в екранізації роману Франсуази Саган «Капітуляція» (1968).
У 1971 році разом з іншими відомими феміністками Франції підписала «Маніфест 343» на захист прав жінок на аборти.
Ірен Тюнк загинула в автокатастрофі під Версалем на 37-му році життя.[2]. Ален Кавальє присвятив Ірен Тюнк фільм «Ірен», випущений у 2009 році[3].
Фільмографія
Ролі Ірен Тюнк у кіно | ||||
---|---|---|---|---|
Рік | Українська назва | Оригінальна назва | Роль | Примітки |
1954 | Камілла | Camilla | Донателла | |
1955 | Шелест | Frou-Frou | ||
Бравіссімо | Bravissimo | Домінік | ||
Ви бачили? | Vous pigez? | Лучія | ||
Якби нам розповіли про Париж | Si Paris nous était conté | Графиня Малазе | ||
1956 | Камілла | Camilla | Донателла | |
1957 | Бандити | Les truands | жінка Джима | |
Вибухові канікули | Vacances explosives! | Єва | ||
1958 | Афродіта, богиня кохання | Afrodite, dea dell'amore | Діала | |
1959 | Катя — некоронована цариця | Katja, die ungekrönte Kaiserin | епізод | |
1960 | Дика їзда верхи | Cavalcata selvaggia | ||
1961 | Леон Морен, священик | Léon Morin, prêtre | Крістіна Сангредін | |
1965 | Царство за кролика | Mon royaume pour un lapin | мадемуазель Берта | телевізійний |
1967 | Шукачі пригод | Les aventuriers | секретар Кіобаскі | |
Жити, щоб жити | Vivre pour vivre | Мірель | ||
Пограбування | Mise à sac | телефоністка Марі-Анж | ||
1968 | Кохаю тебе, кохаю | Je t'aime je t'aime | Марсель Еннекар | |
Капітуляція | La chamade | Діана | ||
1971 | Дві англійки і континент | Les deux Anglaises et le continent | Рута |
Примітки
- ↑ Palmarès des Miss France depuis 1920 à nos jours. miss-france. Архів оригіналу за 16.07.2011. Процитовано 27.7.2015.
- ↑ Irène Tunc. ovguide.com. Процитовано 13 листопада 2011.[недоступне посилання з лютого 2019]
- ↑ Gérard LEFORT. «Irène» de la nuit. Libération ((фр.)) . 20.9.2009. Процитовано 27.07.2015.
Посилання
- Ірен Тюнк на сайті IMDb (англ.)
- Ірен Тюнк на сайті uniFrance Films
- Біографія Ірен Тюнк на сайті CinéArtistes.com
|