Ель-Хосейма
Координати 35°14′50″ пн. ш. 3°55′56″ зх. д. / 35.24722222224977486° пн. ш. 3.9322222222499779° зх. д.Координати: 35°14′50″ пн. ш. 3°55′56″ зх. д. / 35.24722222224977486° пн. ш. 3.9322222222499779° зх. д.
|
Ель-Хосейма (араб. الحسيمة; ісп. Alhucemas) — місто на півночі Марокко, що лежить на узбережжі Середземного моря, у гірському хребті Ер-Риф. Адміністративно розташоване у регіоні Танжер — Тетуан — Ель-Хосейма. Місто є відомим туристичним напрямком та має переважно берберське населення.
Назва міста являє собою арабізовану форму іспанського слова Alhucemas (лаванда), що зі свого боку є запозиченням з андалузького діалекту арабської мови.
Місцевість, де розташоване місто, була заселена берберськими племенами, що билися з іспанцями під час Рифської війни (1921—1926 рр.).
Ель-Хосейма є одним з наймолодших міст країни. Воно було засноване іспанцями у 1920-х роках під назвою Villa Sanjurjo, на честь генерала Хосе Санхурхо, що брав участь у тій війні[4]. Місто та навколишні села сильно постраждали від двух сильних землетрусів, що сталися у 1994 та 2004 роках. Під час другого з них померло щонайменше 560 осіб. У 2007 році мер Ель-Хосейми заявив, що всі нові будинки будуть пофарбовані в білі та синій кольори з метою відновлення традиційного вигляду міста.
Економіка міста в базується переважно на рибальстві та туризмі. Багато колишніх мешканців мігрували до Європи протягом 1960—1980-х років. Велика частка марокканців у Нідерландах, Франції та Бельгії були вихідцями з Ель-Хосейми. Чимало з них відвідують свє рідне місто влітку, разом з туристами з Німеччини та Франції[4].
Місто обслуговує аеропорт Шеріф Аль Ідріссі.
Ніцца, Франція
Тузла, Боснія і Герцеговина
Альмерія, Іспанія
Альмуньєкар, Іспанія
Гаага, Нідерланди
Схарбек, Бельія
- ↑ а б 2014 Moroccan census / за ред. High Commission for Planning
- ↑ http://www.hcp.ma/file/166328/
- ↑ http://rgph2014.hcp.ma/file/166326/
- ↑ а б Ellingham, Mark (2001). The Rough Guide to Morocco. Rough Guides. с. 138—39, 150—53. ISBN 9781858286013. Архів оригіналу за 7 листопада 2020. Процитовано 18 грудня 2020.