Хіросіма, кохання моє
Хіросіма, кохання моє![]() | |
---|---|
фр. Hiroshima mon amour | |
Жанр | драматичний фільм[1][2] і романтичний фільм[1][2] |
Режисер | Ален Рене[1][2] |
Продюсер | Anatole Daumand |
Сценарист | Марґеріт Дюрас |
У головних ролях | Еммануель Ріва[3][2], Eiji Okadad[3], Bernard Fressond[3] і Pierre Barbaudd[3] |
Оператор | Sacha Viernyd і Michio Takahashid |
Композитор | Жорж Дельрю |
Кінокомпанія | Argos Filmsd |
Дистриб'ютор | Pathé і Netflix |
Тривалість | 90 хв. |
Мова | французька |
Країна | ![]() ![]() |
Рік | 1959 |
IMDb | ID 0052893 |
![]() |
«Хіросі́ма, коха́ння моє́» (фр. Hiroshima mon amour / Іросіма мон-амур /, яп. 二十四時間の情事 нідзю: йон дзікан но дзьо: дзі / «Двадцятичотиригодинний роман») — перший ігровий фільм Алена Рене за сценарієм французької письменниці Маргеріт Дюрас (1959). Головні ролі виконали французька актриса Еммануель Ріва та японський актор Ейдзі Окада[en]. Фільм здобув приз Міжнародної федерації кінопреси.
Історія, здавалося б, короткого кохання в повоєнній Хіросімі французької кіноактриси (Ріва) та японського архітектора (Окада[en]). На кожного з них тисне тягар минулого, з яким доводиться жити щогодини.
Нерозривний зв'язок минулого і сьогодення, вільні переходи від уявного до реального, голосова поліфонія, музична структура сюжету, поетичні асоціативні ходи, — фільм став гучним словом у галузі новаторської кіномови[ru] (монтаж Анрі Кольпі) і дав привід відносити Алена Рене до так званої «нової хвилі».
Актор | Роль |
---|---|
Еммануель Ріва | вона |
Ейдзі Окада | він |
Бернар Фрісон | німецький солдат |
Стелла Даллас | мати |
П'єр Барбо | батько |
Передбачалося, що сценарій до фільму напише Франсуаза Саган — Дюрас взялася за роботу вже після відмови модної письменниці.
Ален Рене запевняв, що його фільм побудовано на чіткому алгоритмі: «Я виклав Маргеріт алгебричну концепцію твору. Якщо показати „Хіросіму“ за допомогою діаграми, виявиться близька до музичної партитури квартетна форма[ru]: теми, варіації на початкову тему, повтори, повернення назад, які можуть здатися нестерпними для тих, хто не приймає правил гри в цьому фільмі. На діаграмі було б видно, що фільм побудовано як трикутник, у формі лійки»[4].
Рене заперечував проти песимістичного трактування свого фільму: «„Хіросіма“ не викликає відчуття неможливості життя… Те, що „Хіросіма“ показує людей, які страждають, не означає, ніби це — песимістичний фільм. Життя не завжди радісне, але принаймні прожиті моїми героями 48 годин вартують десяти років видимого щастя, яке насправді — лише летаргія. Найстрашніше — небуття, порожнє життя гірше, ніж страждання»[5].
На момент знімань японський актор Ейдзі Окада не знав французької мови і тому мусив завчати свої репліки на слух.
Віктор Божович[ru] рішуче відхиляв докори, що режисер зіставив незрівнянне: трагедію прозваної «німецькою підстилкою» дівчини з маленького Невера і загибель сотень тисяч; критик та історик мистецтва бачив у цьому якраз головну гуманістичну заслугу А. Рене, — «Совість неподільна. І людство тільки тоді виявиться на рівні вимог гуманізму, коли загибель одного безвинного сприйматиметься як трагедія, що дорівнює Хіросімі. Тоді й лише тоді стануть неможливими нові Хіросіми»[5].
- Приз Міжнародної федерації кінопреси (здобула також стрічка «Чотириста ударів»)
- «Оскар», 1961
- Номінації
- Найкращий оригінальний сценарій
- Номінації
- Британська академія (BAFTA), 1961
- Переможець
- Премія об'єднаних націй
- Номінації
- Кращий фільм
- Найкраща іноземна актриса (Еммануель Ріва)
- Переможець
- Каннський кінофестиваль, 1959
- Номінації
- «Золота пальмова гілка» (фільм виключено з офіційного відбору на прохання американського уряду, оскільки атомна зброя була забороненою темою)
- Номінації
«Hiroshima mon amour» — виконавський шедевр ранньої Ганни Герман (1966)[6]. Спочатку композиція Збігнева Цехана[pl] на вірші Мацея Зенона Бордовича[pl] («Miłość do drzewa sprzyja tylko ptakom…») була створено для «польської Іми Сумак» — Віолетти Віллас.
2010 року парфумерний дім «Nez a Nez» випустив аромат Hiroshima mon Amour, названий так на честь фільму[7].
- ↑ а б в http://www.imdb.com/title/tt0052893/
- ↑ а б в г http://www.filmaffinity.com/es/film182077.html
- ↑ а б в г http://www.imdb.com/title/tt0052893/fullcredits
- ↑ Рене А. Ален Рене об Алене Рене // Искусство кино. 1992. № 12. С.151.
- ↑ а б Божович В. Ален Рене // Божович В. Современные западные кинорежиссёры. М.: Наука, 1972.
- ↑ Див., напр.:«Hiroshima mon amour» Anna German.wmv Архівна копія на сайті Wayback Machine. // youtube
- ↑ Hiroshima mon Amour Nez a Nez аромат — аромат для женщин 2010[недоступне посилання з Декабрь 2019]
Помилка Lua у Модуль:External_links у рядку 56: assign to undeclared variable 'link'.
- Фільми 1959
- Фільми Алена Рене
- Фільми-мелодрами Франції
- Фільми-мелодрами Японії
- Фільми-драми Франції
- Фільми-драми Японії
- Фільми французькою мовою
- Фільми, дія яких відбувається в Японії
- Чорно-білі фільми Японії
- Чорно-білі фільми Франції
- Фільми Daiei
- Фільми Японії 1959
- Фільми Франції 1959
- Ядерне бомбардування Хіросіми