Погребки
село Погребки | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
Країна | ![]() | ||||
Область | Сумська область | ||||
Район | Шосткинський район | ||||
Громада | Шосткинська міська громада | ||||
Основні дані | |||||
Населення | 619 | ||||
Поштовий індекс | 41114 | ||||
Телефонний код | +380 5449 | ||||
Географічні дані | |||||
Географічні координати | 51°58′50″ пн. ш. 33°22′48″ сх. д. / 51.98056° пн. ш. 33.38000° сх. д.Координати: 51°58′50″ пн. ш. 33°22′48″ сх. д. / 51.98056° пн. ш. 33.38000° сх. д. | ||||
Середня висота над рівнем моря |
129 м | ||||
Водойми | річки: Десна, Свірж, Віть | ||||
Місцева влада | |||||
Адреса ради | с. Погребки, вул. Цибенка, 40а | ||||
Карта | |||||
Мапа | |||||
![]() | |||||
|
Погребки (до 1969 р. — Погрібки, з 1969 по 2016 — Коро́тченкове) — село в Україні, у Шосткинській міській громаді Шосткинського району Сумської області. Населення становить 619 осіб. До 2019 року орган місцевого самоврядування — Коротченківська сільська рада.
Село Погребки знаходиться на лівому березі річки Десна в місці впадання в неї річки Свірж, вище за течією на відстані 2 км розташоване село Остроушки, на протилежному березі — села Комань (Новгород-Сіверський район) та Чулатів (Новгород-Сіверський район), вище за течією річки Свірж на відстані 1,5 км розташоване село Свірж. Річка в цьому місці звивиста, утворює лимани, стариці (Віть) і заболочені озера (Івне).
До районного центру м. Шостки 17 км.
На гербі зображено дві землянки на чорному тлі, між якими зображена золота бджола. Вгорі золотий дуб на тлі косого білого хреста на синьому тлі. Землянки означають погреби (герб є промовистим). Золота бджола символізує працьовитість селян і бортні угіддя Новгород-Сіверського Спаського монастиря. Також ці бортні угіддя позначалися косим хрестом, що вирізався на старезних дубах (золотий дуб на гербі). Синій колір означає Десну.
Вперше згадується як село Погрібки в царській грамоті як власність Спаського монастиря в 1552 р. Воно визначало північну межу бортного угіддя Новгород-Сіверського Спаського монастиря на лівому березі Десни. Південною межею угіддя була річка Шостка, а східна межа сягала села Івот. Межі цього монастирського угіддя позначалися косим хрестом, що вирізався на старезних дубах з бджолиними дуплами. Угіддя обслуговували погребські бортники – збирачі меду, мабуть, ще с тих часів, коли їхні предки проживали в напівземлянках – погребках.[1]
По-різному підходять до обґрунтування витоків назви цього поселення, про що дізнаємося з краєзнавчих матеріалів. У першому випадку її виникнення пов'язують з петровськими часами, стверджуючи, що на місці нинішнього села колись були погреби Петра І; у другому випадку місцеві жителі, переповідаючи легенди, доводять, що на території сучасного села у давнину знаходилися погреби Новгород-Сіверського монастиря, у яких зберігалися різні сорти вин. Так, на основі історичних джерел встановлено, що за Деулінським перемир'ям 1618 року село відійшло до Польщі. В першій половині XVIII століття ним володіли монахи-домініканці, а після приєднання України до Росії — монахи Чернігівського монастиря.
У 1708 р. в селі перебував московський цар Петро І. Його штаб-квартира знаходилася неподалік Покровської церкви в хаті козака Мальчича. Там Петро І провів 5 діб з 26 по 31 жовтня 1708 р. Там 30 жовтня відбулася царська нарада щодо знищення козацької столиці Батурина.
Село постраждало внаслідок геноциду українського народу, проведеного урядом СССР в 1932—1933 роках[2].
1969 р. — перейменовано в село Коротченкове.
В 2016 році селу повернуто назву Погребки[3].
Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 789 осіб, з яких 334 чоловіки та 455 жінок.[4]
За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 620 осіб.[5]
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:[6]
Мова | Відсоток |
---|---|
українська | 89,01 % |
російська | 9,85 % |
білоруська | 0,97 % |
У селі народився Коротченко Дем'ян Сергійович (* 29 жовтня (10 листопада) 1894 — † 7 квітня 1969) — державний і партійний діяч УРСР.
- ↑ Покровська церква села Погребки
- ↑ стор 162 Голодомор на Сумщині. Спогади очевидців (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 4 березня 2016. Процитовано 18 травня 2015.
- ↑ Постанова Верховної Ради України від 17 березня 2016 року № 1037-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів»
- ↑ Кількість наявного та постійного населення по кожному сільському населеному пункту, Сумська область (осіб) - Регіон, Рік, Категорія населення , Стать (1989(12.01)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України.
- ↑ Кількість наявного населення по кожному сільському населеному пункту, Сумська область (осіб) - Регіон , Рік (2001(05.12)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України.
- ↑ Розподіл населення за рідною мовою, Сумська область (у % до загальної чисельності населення) - Регіон, Рік , Вказали у якості рідної мову (2001(05.12)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України.
- Т. Беценко. Етюди з топонімії Сумщини. Походження географічних найменувань. — Суми: Собор, 2001. — 72 с. — Бібліогр.: с. 62-66. — ISBN 966-7164-43-8