Світлицьке
село Світлицьке | |
---|---|
Країна | ![]() |
Область | Миколаївська область |
Район | Баштанський район |
Громада | Привільненська сільська громада |
Код КАТОТТГ | UA48020170170096612 |
Основні дані | |
Засноване | 1910 |
Населення | 3 |
Площа | 0,15 км² |
Густота населення | 20 осіб/км² |
Поштовий індекс | 56120 |
Телефонний код | +380 5158 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 47°33′08″ пн. ш. 32°18′58″ сх. д. / 47.55222° пн. ш. 32.31611° сх. д.Координати: 47°33′08″ пн. ш. 32°18′58″ сх. д. / 47.55222° пн. ш. 32.31611° сх. д. |
Середня висота над рівнем моря |
21 м |
Місцева влада | |
Адреса ради | 56130, Миколаївська обл., Баштанський р-н, с. Привільне, вул. Перемоги, 259 |
Карта | |
Мапа | |
![]() |
Світли́цьке — село в Україні, у Привільненській сільській громаді Баштанського району Миколаївської області. Населення становить 3 осіб.
В околицях села в ур. Скеля виявлено пізньопалеолітичне місцезнаходження. Тут на незначному підвищені зібрано невелику кількість кременів пізньопалеолітичного вигляду: два нуклеуси, кілька відщепів, уламок неправильної призматичної пластини. Пам'ятку виявлено у 1968 р. Інгульською археологічною експедицією Інституту археології АН УРСР під керівництвом О.Г. Шапошникової.[1]
Населений пункт виник як хутір біля села Єрмолівка у 1910—1924 рр.
Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 7 осіб, з яких 3 чоловіки та 4 жінки.[2]
За переписом населення України 2001 року в селі мешкали 3 особи.[3]
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:[4]
Мова | Відсоток |
---|---|
російська | 66,67 % |
українська | 33,33 % |
В околицях села виявлено ендемічні рослини, що входять до Червоної Книги України: Карагану скіфську (Caragana scythica (Kom.) Pojark), та Шоломницю весняну (Scutellaria verna Besser)[5].
- ↑ Смольянинова, С.П. (1989). Карта памятников каменного века степного Побужья. Проложение к: Станко В.Н., Григорьева Г.В., Швайко Т.Н. Позднепалеолитическое поселение Анетовка ІІ (російська) . Київ: Наукова Думка. с. 125.
- ↑ Кількість наявного та постійного населення по кожному сільському населеному пункту, Миколаївська область (осіб) - Регіон, Рік, Категорія населення , Стать (1989(12.01)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України.
- ↑ Кількість наявного населення по кожному сільському населеному пункту, Миколаївська область (осіб) - Регіон , Рік (2001(05.12)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України.
- ↑ Розподіл населення за рідною мовою, Миколаївська область (у % до загальної чисельності населення) - Регіон, Рік , Вказали у якості рідної мову (2001(05.12)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України.
- ↑ Винокуров, Денис (2014). Созофіти долини р. Інгул і завдання їх охорони. www.researchgate.net (українська) . Вісник Львівського університету. Серія біологічна. Процитовано 21.03.2020.
![]() |
Це незавершена стаття з географії Миколаївської області. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
|
|