RQ-7 Shadow
RQ-7 Shadow | |
---|---|
![]() | |
Тип | БпЛА |
Розробник | ![]() ![]() |
Виробник | ![]() |
Перший політ | 1991 |
Початок експлуатації | 2002[1] |
Основні експлуатанти | ![]() Румунія, Південна Корея, Туреччина |
Вартість розробки | 15,5 млн дол. США (2011)[2] |
Вартість одиниці | 750 тис. дол. США (2011)[2] |
Базова модель | RQ-2 Pioneer |
![]() |
RQ-7 Shadow (укр. «Ше́доу»)[a] — тактичний безпілотний літальний апарат (БпЛА) (англ. TUAV — TUAV Tactical Unmanned Aerial Vehicle) спроєктований ізраїльською фірмою AAI Corporation та її американською філією. Призначений для проведення денного і нічного спостереження за полем бою.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/15/DA-SD-06-03407.jpg/300px-DA-SD-06-03407.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c5/US_Navy_110426-M-PW854-022_A_U.S._Marine_Corps_RQ-7B_Shadow_unmanned_aerial_vehicle_launches_from_Speedbag_Airfield.jpg/300px-US_Navy_110426-M-PW854-022_A_U.S._Marine_Corps_RQ-7B_Shadow_unmanned_aerial_vehicle_launches_from_Speedbag_Airfield.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e3/RQ-7_Landing.jpg/300px-RQ-7_Landing.jpg)
Shadow є подальшим розвитком проєкту RQ-2 Pioneer. Спочатку наступником «Піонерів» мала бути модель RQ-6 Outrider, однак проблеми, пов'язані з цим апаратом, спричинили те, що кошти замовника армії США були сконцентровані на фінансуванні проєкту RQ-7. У 1999 році було замовлено перші чотири апарати, що дістали назву Shadow 200, а у 2001 році замовлено ще чотири апарати для вивчення й тестування. У листопаді 2002 року розпочато серійне виробництво RQ-7.[3]
Конструкція «Shadow» виконана з композиційного матеріалу з двигуном внутрішнього згоряння AR741-1100, що приводив у рух дерев'яний повітряний гвинт штовхальної дії. Фюзеляж оснащувався триточковим шасі. Апарат може стартувати з горизонтальної злітної смуги або іншої горизонтальної (без перешкод) пласкої поверхні. У випадку, коли старт з горизонтальної площини є неможливим, «Shadow» може злетіти з використанням пневматичної катапульти. Приземляється апарат горизонтально і зупиняється системою канатів, які він захоплює гаком, розміщеним під фюзеляжем. RQ-7 оснащували двома типами стабілізованих оптико-електронних голівок. Перша з них це POP-200 (англ. Plug in Optronic Payload — дослівно «оптико-електронне обладнання») і новіша версія POP-300. Обидві голівки розроблені ізраїльською компанією «Tamam Division», що є підрозділом «Israel Aerospace Industries». До стандартного оснащення голівок належать камера денного спостереження в кольорі, камера тепловізора, радіолокатор, лазерний далекомір та лазерний вказівник цілі. Модель POP-300 дає вищу якість реєстрації зображень. Зображення надсилається на наземну станцію контролю польоту в реальному часі. Як двигун використано роторно-поршневий двигун внутрішнього згоряння моделі UEL AR-741.
Комплекс тактичних БпЛА складається з[4]:
- наземної станції керування (англ. Ground Control Station) на шасі армійського автомобіля-фургона «Hummer»:
- чотирьох БпЛА «Shadow»;
- пневматичної пускової установки (англ. Launcher) на причепі;
- транспортної машини для БпЛА (англ. Aerial Vehicle Transport), на шасі «Hummer»;
- термінал приймання/передавання даних (англ. Ground Data Terminal).
Весь комплекс RQ-7A Shadow 200 розміщується на шести автомобілях, і для його повітряного транспортування використовують три літаки C-130.
- Розмах крила: 3,89 м
- Довжина: 3,4 м
- Висота: 0,91 м
- Маса при старті: 149 кг
- Власна маса: 75 кг
- Максимальна швидкість: 204 км/год
- Крейсерська швидкість: 130 км/год
- Радіус дії: 125 км
- Тривалість польоту: 4…5,5 год
- Практична стеля: 4270 м
RQ-7A — базовий варіант, оснащений оптико-електронною голівкою POP-200.
RQ-7B — досвід, набутий при експлуатації модифікації RQ-7A дав змогу розробити версію «B», у якої збільшено розмах крил (до 4,3 м), що дало можливість збільшити запас палива (до 44 л) і тим самим подовжити на дві години тривалість перебування апарата в повітрі. Використано двигун модифікації AR741-1101. На апараті встановлено бортову ЕОМ більшої обчислювальної потужності й точнішу систему контролю польоту, оснащену приймачем GPS. Ця версія уже мала оптико-електронну голівку типу POP-300[5].
RQ-7 Shadow 400 є морською версією апарату зі збільшеними відносно версії «B» розмахом крил, довжиною та масою оснащення. ДПЛА може запускатись як з корабля, так і з суходолу. Що стосується посадки, то на корабель її проводять у сітку. Один з таких комплектів закуплено для ВМС Південної Кореї.
RQ-7 Shadow 600 — версія апарату, що закуплена Румунією та ВПС Туреччини, є найбільшим за розмірами представником родини RQ-7, з продовженим до 12-15 годин часом перебування в повітрі, новим роторно-поршневим двигуном UAV EL 801, потужністю 52 к. с. та оновленим програмним забезпеченням бортового комп'ютера[6].
Апарати брали участь у місії в Косово у 2001 році та зазнали невдач, оскільки обидва апарати було розбито. Дуже інтенсивно RQ-7 використовувались в Іраку. Уперше під час «Операції Свобода Іраку» так званої другої війни у Перській затоці у 2003 році. 21 травня 2010 року Швеція закупила вісім апаратів Shadow 200 з наземними станціями керування польотом. Машини увійшли під назвою «UAV 03 Örnen» у шведську складову частину бойових експедиційних груп Євросоюзу[7]. Літальні апарати знайшли застосування у Пакистані для проведення моніторингу кордону з Афганістаном[8][9].
- ↑ Від англ. shadow — тінь
Абревіатура в чинній системі позначень авіації та ракет містить такі індекси:
- R (reconaissance) — розвідувальний
- Q — БПЛА
- ↑ RQ-7 Shadow UAV. Olive-Drab. Архів оригіналу за 15 травня 2012. Процитовано 15 травня 2012.
- ↑ а б Joakim Kasper Oestergaard (30 вересня 2013). About the RQ-7 Shadow. Aeroweb. Архів оригіналу за 7 квітня 2014. Процитовано 4 квітня 2014.
- ↑ Goebel, Greg. "Unmanned Aerial Vehicles: [8.1] US ARMY RQ-7A SHADOW 200 / SHADOW 600" Greg Goebel / In The Public Domain. 1 January 2009. [1] [Архівовано 14 січня 2010 у Wayback Machine.]
- ↑ RQ-7 Shadow [Архівовано 4 березня 2009 у Wayback Machine.] на сайті авіаційної енциклопедії «Уголок неба» (рос.)
- ↑ US Army Technical Manual 9-5895-YYY-10 Shadow 200 TUAV System, 22 October 2004. (англ.)
- ↑ Shadow 600 — Unmanned Vehicles (UAV) Specifications & Data Sheet [Архівовано 18 квітня 2012 у Wayback Machine.] (англ.)
- ↑ Szwedzi kupują bezzałogowe Shadow 200 // Lotnictwo, 2010, nr 7, S. 5, ISSN 1732-5323 (пол.)
- ↑ RQ-7 Shadow dla Pakistanu? // Lotnictwo, 2010, nr 3, S. 4, ISSN 1732-5323 (пол.)
- ↑ Pakistan gets U.S. drones [Архівовано 29 січня 2010 у Wayback Machine.] (англ.)
- Rochowicz Robert. Bezpilotowe cienie // Nowa Technika Wojskowa. — 2006. — Вип. 3. — ISSN 1230-1655.
- И. Е. Ряполов. Вклад электронного оборудования беспилотного летательного аппарата RQ-7 Shadow в его вторичное излучение // Системи обробки інформації. — 2015. — Вип. 126. — С. 49-53. — ISSN 2518-1696. Архівовано з джерела 7 листопада 2017. Процитовано 3 листопада 2017.
- RQ-7 Shadow 200 Tactical UAV [Архівовано 24 травня 2011 у Wayback Machine.] (англ.)