Мигович Ганна Олександрівна
Мигович Ганна Олександрівна | |
---|---|
Ім'я при народженні | Попсабова Ганна Олександрівна |
Народилася | 5 листопада 1946 Білки, Іршавський район, Закарпатська область, Українська РСР, СРСР |
Померла | 1 листопада 2000 (53 роки) Ужгород, Україна |
Громадянство | ![]() |
Національність | українка |
Діяльність | Громадський діяч, культуролог, майстер художньої кераміки, живописець, графік, писанкар, педагог та винахідник технік обробки та художнього декорування динь |
Титул | Член Національної спілки майстрів народного мистецтва України |
Посада | Заступник голови Закарпатського осередку НСМНМУ |
Партія | Безпартійна. Член Закарпатського відділення товариства «Україна» з питань культурних зв'язків з українцями за кордоном (1983) |
Батько | Попсабов Олександр Деонизійович |
У шлюбі з | Мигович Іван Васильович |
Діти | донька Олена (1970 —2000), син Віктор |
Нагороди | Медаль «Лауреат 2-го Всесоюзного фестивалю народного мистецтва» (1987), Медаль «Ветеран праці» (1990) ![]() |
Га́нна Олекса́ндрівна Миго́вич (Попсабова; 5 листопада 1946, с. Білки Іршавського району Закарпатської області — 1 листопада 2000, Ужгород) — українська майстриня художньої кераміки, живописець, графік. Член Національної спілки майстрів народного мистецтва України.
На «відмінно» закінчила відділ художньої кераміки Ужгородського училища декоративно-прикладного мистецтва (1968; викл. П. Балла, Ф. Манайло, Ш. Петкі), після чого почала працювати на Миколаївському промкомбінаті у Львівській області.
1977—1991 — інженер-конструктор зі створення зразків сувенірних виробів та предметів побуту конструкторсько-технологічного бюро Укрмісцепрому (Ужгород).
Учасниця міських, обласних, всеукраїнських, міжнародних художніх виставок від 1965, персональної — в Ужгороді (1993).
Створювала декоративно-ужиткові керамічні вироби, живописні натюрморти, пейзажі, портрети («Зерно життя», 1977; «Моя колекція», 1981; «У Карпатах», 1983), фігуративні композиції, писанки.
Займалася селекцією декоративних диньок, винайшла і вдосконалила техніки їхнього оброблення та художнього декорування (переважають стилізовані і реалістичні жанрові композиції, що відтворюють звичаї, обряди, побутові сцени з життя українців).
Створила порцеляновий сервіз для кухонних потреб (1968), глиняний посуд (1978), теракотову композицію «Весільний обряд Карпат» (1980), декоративні диньки (1980—1987).
Твори зберігаються у Закарпатському краєзнавчому музеї, Закарпатському музеї народної архітектури та побуту, Меморіальному будинку-музеї Ф. Манайла (усі — Ужгород), НМУНДМ (Київ), Музеї українського мистецтва (м. Чикаґо, США). У 2018 році увійшла до друкованого та інернет видання «Енциклопедія сучасної України».[1]
Трагічно загинула в автокатастрофі разом з донькою Мигович Оленою Іванівною.
- Лауреатка 2-го Всесоюзного фестивалю народного мистецтва (Москва, 1987)
- Член Закарпатського відділення товариства «Україна» з питань культурних зв'язків з українцями за кордоном (1983)
- Член НСМНМУ (1993, від 1997 — заступник голови Закарпатського осередку)
- Член творчого об'єднання професійних художників Закарпаття (1991)
- Дипломантка Всеукраїнського фестивалю народної творчості «Всі ми діти твої, Україно» (1992)
- Учасниця Міжнародного з'їзду писанкарів «Писанка — символ України» (1993)
- Дипломантка Всеукраїнської виставки образотворчого та декоративно-прикладного мистецтва (1999, Київ)
Дружина художника Івана Миговича, мати художників Віктора та Олени Миговичів.
- Чернега-Балла О. Дума про жінку / О. М. Чернега-Балла // Закарпатська правда — 1982. — № 76. — С. 4
- Петров І. Природа і художник / І. Петров // Молода гвардія — 1983, № 247. — С. 43.
- Kopotun N. «I began to feel very much at home» / Natalia Kopotun // News from Ukraine — 1983. — № 50 P. 2
- Пилип Р. «Миговичі - родина митців» //«Енциклопедія сучасної України»[22]. Том 20: “Медична-Мікоян” / Редкол.: І.М. Дзюба, М.Г. Железняк та ін.; Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, Наукове товариство імені Шевченка. Київ, 2018. 688 с. (86 ум.-друк. арк.). 10 000 прим. ISBN 978-966-02-8346-6. Мигович Г.О. — С.364 С.325: Іл.8 (англ.)
- Петров І. Декоративний розпис гарбузів / І.Петров // Молодь України — 1984. — № 67. — С. 2
- Petrov I. Ornaments on pumpkins / Ihor Petrov // News from Ukraine — 1984. № 50. — P. 6(англ.)
- Петров И. Рисунки… на тыквах / И. Петров // Комсомольское знамя — 1984. № 163. С. 4(рос.)
- Гура Л. Ювілейна виставка / Людмила Гура // Образотворче мистецтво.— Київ: Мистецтво, 1987. № 5 — вересень-жовтень. — С. 16
- Кириянов. В. На радість людям / В. Кириянов // Закарпатська правда — 1988. № 125. — С. 4.
- Бедзір В. «Український дім» прикрасили й закарпатські витвори / Василь Бедзір // Новини Закарпаття — 1992. — № 148. — С. 3
- Mátyás Markovics Himzések, kerámiák, festmények… // Kárpáti igaz szo. — 1993 marcius 6.,szombot. — O. VI
- Попова Л. Світло і гармонія, доброта та щирість / Людмила Попова // Новини Закарпаття — 1993. — № 19-20. — С. 3
- Панчук Н. Усміхнені диньки / Надія Панчук // Закарпатська правда, 1993. — № 9. — С. 4
- Бедзір В. Знають наших в Києві / Василь Бедзір // Срібна земля — 1992. — № 3. — С. 8
- Угляренко П. Золотий наш край / Петро Угляренко // Карпатський голос — 1995. — № 2. — С. 7
- Угляренко П. Праведниця / Петро Угляренко // Новини Закарпаття — 1995. — № 135. — С. 6
- Borát.M. AIma a fájátol… / Migály Borát // Kárpáti igaz szo — 1997. — szeptember 13.,szombat. O. 12
- Сможаник В. Промовиста фантазія / Василь Сможаник // Новини Закарпаття — 1999. — № 130. — C. 2
- Borát M. Az utolsó megmérettetés a kijevi «vizsgo» elött / Migály Borát // Kárpáti igaz szo — 1999. augusztus 28., szombat. — O. 14
- Попдякуник О. Не судилось / Оксана Попдякуник // Щоквартальний вісник — Культурологічні джерела. — 2008. — № 4. — С. 47-48
- Штефаньо О. Мистецтво декорування диньок втрачене / Оксана Штефаньо // Новини Закарпаття — 2016. — № 119—120. — С. 8
- ↑ Р. І. Пилип. Миговичі (родина митців) // Енциклопедія Сучасної України: електронна версія [вебсайт] / гол. редкол.: І. М. Дзюба, А. І. Жуковський, М. Г. Железняк та ін.; НАН України, НТШ. Київ: Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2006. URL: http://esu.com.ua/search_articles.php?id=65229 [Архівовано 29 листопада 2020 у Wayback Machine.]
- Матеріали Міжнародної науково‐практичної конференції. — Ужгород, 13‐14 травня 2013 р. [Архівовано 10 листопада 2016 у Wayback Machine.]
- Мирослава Галас. «Віктор Мигович: Місця під сонцем мистецтва вистачить усім, тому не треба боятися конкуренції. Вона — каталізатор розвитку» // Газета «Ужгород», № 11 (583)[недоступне посилання з листопадаа 2019]
- Галерея 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11
- Творчість Ганни Мигович - https://zakarpat.brovdi.art/khudozhnyky/myttsi-zakarpattia/ganna-migovich#parentHorizontalTab2 [Архівовано 16 жовтня 2017 у Wayback Machine.]
- https://www.facebook.com/permalink.php?story_fbid=873503359490389&id=100004921990413