Піцундський собор
Піцундський собор | |
---|---|
![]() | |
43°10′ пн. ш. 40°19′ сх. д. / 43.167° пн. ш. 40.317° сх. д.Координати: 43°10′ пн. ш. 40°19′ сх. д. / 43.167° пн. ш. 40.317° сх. д. | |
Тип споруди | кафедральний собор[d] |
Розташування | ![]() ![]() |
Засновник | Баграт III Багратіоні |
Перша згадка | 10 століття |
Висота | 29 м |
Належність | православ'я |
Стан | Культурна пам'ятка національного значення Грузіїd |
Оригінальна назва | груз. ბიჭვინთის ტაძარი |
Епонім | Андрій Первозваний |
Вебсайт | pitsundaorgan.webs.com |
![]() | |
![]() |
Піцундський собор (груз. ბიჭვინთის ტაძარი) або Патріарший собор в Піцунді на честь Апостола Андрія Первозванного — християнський собор, побудований в Піцунді (в ті часи Пітіунт) спочатку в IV столітті. В подальшому перебудовувався в VI столітті і у X столітті, за часів Абхазького та Грузинського царств.
Зараз де-юре грузинський православний собор знаходиться на території незалежної де-факто Республіки Абхазія, яка визнана на міжнародному рівні як частина Грузії. Собор в даний час використовується Абхазькою Православною Церквою і служить місцем цього органу, хоча це використання заперечується Республікою Грузія і не визнане помісними православними церквами.
У IV столітті на території фортеці, спорудженої римлянами двома століттями раніше на місці стародавнього Пітіунта, яка служила форпостом Римської імперії в цьому регіоні, був побудований старохристиянський храм-базиліка, в якому служив єпископ Стратофіл, який брав участь у Вселенському Нікейському соборі 325 року. В кінці V — початку VI століття підлога цього храму площею в 60 квадратних метрів була прикрашена багатою мозаїкою, що є шедевром стародавнього мистецтва, що має світове значення. Цей одна з найдавніших на Кавказі мозаїчних підлог була виконана з камінчиків-кубиків місцевих порід дванадцяти кольорів. На мозаїці також був напис давньогрецькою мовою.
Візантійський імператор Юстиніан I, під владою якого знаходився Пітіунт в VI столітті, вважав місто важливою фортецею на Кавказькому узбережжі Чорного моря. У VI столітті в фортеці на місці вже зношеного храму IV століття, імовірно за його наказом, був зведений новий величний храм[1]. У 541 році в ньому знаходилася єпископська кафедра.
Новий купольний храм, споруджений в IX—X ст., був збудований з використанням цегли. Собор в середині X століття став кафедрою Абхазького католікосату Грузинської православної церкви. В XI — XV століттях собор неодноразово оновлювався. В XVII столітті, під загрозою нападу з боку турків, кафедра Абхазького католікосату переноситься в Гелатський монастир (Грузія), собор був покинутий. За даними французького мандрівника XVII століття Жана Шардена, Католікосат один раз на рік відвідував собор зі свитою єпископів і князів, щоб виконувати освячення мирою[2]. Собор був освячений в 1869 році, коли Абхазія вже була частиною Російської імперії[2].
В 1975 році німецькими майстрами в соборі був встановлений орган.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5f/Ground-Plan_of_the_Church_of_Pizounda._John_M._Neale._A_history_of_the_Holy_Eastern_Church._P.252.jpg/180px-Ground-Plan_of_the_Church_of_Pizounda._John_M._Neale._A_history_of_the_Holy_Eastern_Church._P.252.jpg)
Собор належить до типу хрестовокупольних, трехнефних і трьохапсидних храмів. Розміри його в плані становлять 43,3 × 22,7 метра. Зведений з каменю і цегли. У розподілі цих матеріалів спостерігається певний порядок. Стіни храму від цоколя складені виключно кам'яними блоками, потім кладка набуває змішаний характер: ряди каменю перемежовуються з цегляними прошарками. Чим вище, тим кам'яні прошарки тонше, а цегляні — товщі. Верхня частина стін, барабан і купол, що на них спочиває, внутрішні опори-стовпи складені повністю з цегли різного розміру. На центральній вівтарній апсиді зовні між вікнами товстою цеглою викладені хрести. Гладкі стіни покриті штукатуркою, в колишні часи прикрашеної фресками, від яких тепер збереглися лише пояс медальйонів в вівтарі.
Всередині собору, в західній його частині знаходиться усипальниця, в якій знаходяться дві гробниці, влаштовані апостолам Андрію Первозванному і Симону Кананіта, про що свідчать фрескові зображення двох апостолів всередині усипальниці.
-
Піцундський собор у 1847 році. Малюнок Григорія Гагаріна.
-
Вікно собору
-
Орган в Піцундському соборі
- ↑ Из истории средневековой Абхазии
- ↑ а б Акты собранные Кавказскою Археографическою Комиссиею (Acts of Caucasian Archeographic Commission), v. 5, pp. 1069—1070, cited by Экзеков, Мусса (2012). По обе стороны Большого Кавказа. Сборник документов (1-я половина XIX века). Том II. Питер. с. 574—575. ISBN 9785459008906.
- Патриарший собор в Пицунде (рос.)
- Пицундский орган (рос.)