Аракловон
Аракловон | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Вид стіни Аракловона | ||||
37°29′15″ пн. ш. 21°46′57″ сх. д. / 37.4875000000277723° пн. ш. 21.78250000002777753° сх. д.Координати: 37°29′15″ пн. ш. 21°46′57″ сх. д. / 37.4875000000277723° пн. ш. 21.78250000002777753° сх. д. | ||||
Тип | замок | |||
Країна | ![]() | |||
Розташування | Еліда[d] Zaharo Municipalityd | |||
Архітектурний стиль | Архітектура Візантійської імперії | |||
![]() | ||||
![]() |
Аракловон (грец. Ἀράκλοβον, фр. Bucelet) — візантійський замок VIII століття, розташований в південно-західній Греції. Знаходиться при селі Мінфу, в районі Захаро, в західному Пелопоннесі.
Історія
Маленький, але дуже міцний замок Аракловон був побудований у важкодоступній гірській місцевості на висоті 980 метрів, в стратегічно важливому місці: з нього відкривався вид на єдиний прохід від Килина до Мессенії і Аркадії.
Під час Четвертого хрестового походу, володарем замку і його регіону був Доксапатріс Вуцарас. Хрестоносці вторглися в Мореї (Пелопоннес) і, зрозумівши важливість замку, хотіли завоювати його і приєднати до Ахейського князівства. Доксапатріс Вуцарас відмовився здатися і організував оборону.
У 1205 році армія хрестоносців під командуванням Гійома де Шамплітта напала на замок. Однак у боях, які проходили, гарнізон замку переміг їх. Блокада замку тривала 9 років, з великими втратами для лицарів. Часто і гарнізон Аракловона нападав на них. У цей час всі замки Мореї були завойовані, за винятком Аракловона.
Зрештою гарнізон Аракловона вирішив здатися в 1213 році після смерті Доксапатріса Вуцараса.
Далі замок згадується під час повстання жителів Скорти в 1264 році, і знову в кінці 1270-х років, коли Готфрі II Бріель, прагнучи отримати частину спадщини свого дядька Готфрі Бріеля, захопив замок. Потім він закликав візантійських греків Містри про допомогу, але їх зупинив франкський "капітан Скорти", Симон Відойнський, і Готфрі II Бріель був змушений капітулювати.[1]
У 1391 році зафіксовано, що поселення біля замку налічувало 100 вогнищ. На початку Першої османсько - венеціанської війни 1463 р. він був захоплений венеціанцями, але потім його відбити османи у 1467 році.[2]
Архітектура
Зовнішній вигляд району замку - це трикутне плато розміром приблизно 50х30 метрів, оточене укріпленнями. На вершині - залишки двох резервуарів для дощової води, один з яких досі знаходиться у відносно хорошому стані. Він висотою 2 метри, шириною 3,40 метра та довжиною 8 метрів. Зазвичай такі цистерни в цитаделях також слугували основою для вежі. На північній стороні замку поза плато на вершині знаходиться третій резервувар. Згідно з дослідженнями архітектора та археолога Костянтиноса Куреліса, а також інженера, дослідника грецьких замків Маноліса Папатанасіо з решти поселення майже нічого не збереглося, тільки каміння. Частина замку впала на круту скелю на сході. У двох-трьох місцях деяке каміння можна визначити залишками будівель, тоді як за межами замку на південній стороні є великі руїни, які є вежою, розташованою за межами замку, проте, яка перебувала під його захистом. Тут також знайдено руїни чотирьох церков.
![]() | В іншому мовному розділі є повніша стаття Κάστρο του Αράκλοβου(гр.). Ви можете допомогти, розширивши поточну статтю за допомогою перекладу з грецької.
|
На цю статтю не посилаються інші статті Вікіпедії. Будь ласка розставте посилання відповідно до прийнятих рекомендацій. |
Примітки
Література
- Клонаріс Аф. М. Історія села Мінфу (Алвена). — 102-112 с.
- Miller William. The Latins in the Levant: a history of Frankish Greece, 1204-1566.