Надгробковий портрет Пальміри
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/thumb/c/cf/345_%D0%B6%D1%96%D0%BD%D0%BE%D1%87%D0%B0_%D0%B3%D0%BE%D0%BB%D1%96%D0%B2%D0%BA%D0%B0_%D0%B7_%D0%9F%D0%B0%D0%BB%D1%8C%D0%BC%D1%96%D1%80%D0%B8_003-2015.jpg/200px-345_%D0%B6%D1%96%D0%BD%D0%BE%D1%87%D0%B0_%D0%B3%D0%BE%D0%BB%D1%96%D0%B2%D0%BA%D0%B0_%D0%B7_%D0%9F%D0%B0%D0%BB%D1%8C%D0%BC%D1%96%D1%80%D0%B8_003-2015.jpg)
Надгробковий портрет Пальміри — уславлена сторінка меморіальної пластики доби античності у місті Пальміра.
Окрема сторінка світової меморіальної пластики — надгробковий портрет Пальміри доби пізньої античності.
Місто Пальміра (в сучасній Сирії) було вибудоване у оазі в піщаній пустелі. Але вигідне розташування на жвавому торговельному шляху пов'язало місто як з культурними і економічними центрами Азії, так і центрами Середземномор'я. Через місто текли скарби матеріальної культури Передньї Азії, Персії, Індії, Китаю з одного боку, від центрів Середземномор'я і Єгипту — з другого. Пальміра стала містом багатих торговців, керівників караванів, заможного чиновництва Римської імперії, римлян і місцевих уродженців, представників колоніальної і військової верхівки.
Римська провінція, Пальміра, однак мала власний варіант культури, власну арамейську мову і писемність. Азійське і давньоримське переплітались у Пальмірі тісно і плідно. Свідоцтва тому — давньоримський театр у місті, залишки вуличних колонад, храми міста, де використане надбання грецької і давньоримської архітектури. Широке використання місцевого каменя сприяло збереженню залишків місцевої архітектури, надгробків і зразків місцевої писемності, місцевого календаря донині.
Окрема сторінка місцевої культури — меморіальна пластика, надгробковий портрет з місцевого вапняка, що був пов'язаний як з місцевими традиціями і навіть модами, так і з давньоримським скульптурним портретом, єдиною галуззю культури Стародавнього Рима, що досягла високої художньої довершеності в добу пізньої античності.
Розквіт надгробкового портрета в Пальмірі датують 2-3 століттями нашої ери.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/de/The_People_of_Palmyra_-_British_Museum.jpg/120px-The_People_of_Palmyra_-_British_Museum.jpg)
Багаті верства мешканців міста замовляли власні надгробкові портрети ще за життя[1]. Це сприяло появі у місті майстерень з виготовлення художніх надгробків. На початок 21 ст. знайдено близько трьох сотень зразків меморіальної пластики з Пальміри. Всі вони вивезені з околиць міста, де на пагорбах були розташовані декілька кладовищ, склепів і веж для поховань багатіїв міста.
У склепах і мурах веж облаштовували ніші (гумхи), де розміщали померлих у декілька ярусів[1]. Ніші закривали вапняковими надгробками з портретом померлого. Надгробки були майже стандартного розміру з поясним зображенням мерця і епітафією[1]. Завдяки написам збережені імена померлих, їх посади за життя, імена батьків, також дати смерті, що дозволило досить точно датувати пам'ятки і часові межі побутування культурного феномена.
Надгробковому портрету з Пальміри притаманні фронтальна подача фігур, залишки неподоланої площинності, декоративність у відображенні зачісок і схематизм одягу, реалістичне відображення ювелірних виробів жінок, при цьому — схематизм і спрощення рис облич[2] Еволюція йшла від надто узагальнених і схематичних зображень у бік симетрії і декотрої ідеалізації образів, виправлення індивідуальних рис і штучного притягування їх до зовнішньої привабливості, прагнення до ідеалізації. При цьому зберігались риси реалістичності і узагальнення.
Пальміра як місто було поруйноване 273 року н. е. завойовниками і традиція місцевого надгробкового портрета увірвалась остаточно[3].
Етап розвитку надгробкового портрета у Пальмірі разом із пізнім скульптурним портретом Стародавнього Рима став підґрунтям для розвитку портретного мистецтва Візантії і декортих канонів візантійського іконопису[3].
Надгробки варварськи збивали з ніш, часто виламували лише кам'яні голови, що приводило до втрат епітафій-написів, надзвичайно важливих для ідентифікації пам'яток. Надгробки з Пальміри на початок 21 століття розсіяні по великим музеям Північної Америки, Західної Європи, Азії.
-
Надгробок невідомого, 2 ст н.е. Королівський музей Онтаріо, Канада.
-
Тіклак, донька Апши, 3 ст. н.е. Королівський музей Онтаріо, Канада.
-
Уламок жіночого надгробка, Нью Карлсберзька гліптотека, Копенгаген, Данія
-
Чоловічий надгробок, бл. 200 р. н.е. Женевський музей мистецтва і історії, Женева, Швейцарія
-
Подвійний надгробок чоловіків, Археологічний музей Стамбула, Туреччина.
-
Чоловічий надгробок, бл. 3 ст. н.е., Музей Стенфорд, Сполучені Штати.
-
Чоловічий надгробок, Художній музей Волтерс, Сполучені Штати.
- Античність
- Римська імперія
- Римський скульптурний портрет ІІІ століття
- Епіграфіка
- Погруддя
- Надгробок
- Реставрація (мистецтво)
- Узагальнення в малюванні
- Бритова Н. Н., Лосева Н. М., Сидорова «Римский скульптурный портрет», М., «Искусство», 1975
- Альбом «Сокровища Эрмитажа», Ленинград, 1968