Мирослав Жулавський
Мирослав Жулавський | |
---|---|
Mirosław Żuławski | |
Народився | 16 січня 1913 Нисько, Королівство Галичини та Володимирії, Австро-Угорщина |
Помер | 17 лютого 1995 (82 роки) Варшава, Республіка Польща[1] |
Громадянство | ![]() |
Діяльність | письменник, прозаїк, дипломат і сценарист |
Alma mater | Львівський університет |
Знання мов | французька |
Партія | Польська об'єднана робітнича партія |
Рід | Q63532193? |
Батько | Славомир Жулавський |
Мати | Марія Вишневська |
Діти | Анджей Жулавський |
Нагороди | |
IMDb | ID 0958560 |
Мирослав Жулавський (пол. Mirosław Żuławski, 16 січня 1913, Нисько — 17 лютого 1995, Варшава) — польський письменник, прозаїк, дипломат і сценарист, батько режисера Анджея Жулавського.
Життєпис
Мирослав Жулавський народився 16 січня 1913 у місті Нисько.
Здобув юридичну і дипломатичну освіту у Львівському університеті Яна Казимира.
Кар'єру поета розпочав в 1934 році, друкуючись в щомісячнику «Сигнали».
Під час Другої світової війни він був вояком Союзу збройної боротьби, а згодом Армії Крайової. В останній Жулавський працював у культурному підпіллі, а також писав інформаційні бюлетені. Певний час під час німецької окупації Львова працював в Інституті висипного тифу і вірусології професора Рудольфа Вайгля.[2]
1944—1945 років був військовим кореспондентом.
Після війни став помічником головного редактора газети Rzeczpospolita.
1945—1952 і 1957—1978 років Мирослав Жулавський був на дипломатичній роботі як постійний представник Польщі в ЮНЕСКО у Парижі. Також був послом Польської Народної Республіки (ПНР) в Сенегалі і Малі. Був редактором тижневика Przegląd Kulturalny з 1952 до 1957.
1990-х років Мирослав Жулавський публікував фейлетони в Twój Styl.
Помер 17 лютого 1995 у Варшаві.
Твори
- Остання Європа, оповідання, 1947
- Три мініатюри, 1947
- Червона ріка, роман, 1953[3]
- Портрет ворога, 1954
- Атлантична повість, 1954[4]
- Тріски бамбука, 1956
- Зіркова собака, 1965
- Оповіді моєї дружини, 1970
- Писане вночі, фейлетони, 1973 (розширене видання 1976 року)
- Сімейний альбом, 1997
- Втеча до Африки, спогади, 1983—1989
Кіносценарії
- Автобус відправляється о 6.20, консультант сценариста, 1954
- Історія Атлантики, на його власних спогадах, 1955
- Пісня торжествуючої любові (за Тургенєвим), 1967
- Павончелло, 1967
- Третя частина ночі, 1971
Цитати
- «Людям здається, що вони кращі, коли їм краще» — Мирослав Жулавський.[5]
Примітки
- ↑ Freebase Data Dumps — Google.
- ↑ Михайло Андрейчин, Василь Копча, Вальдемар Гальота, Малгожата Павловська. Талант і доля львівського мікробіолога, творця висипнотифозної вакцини Рудольфа Стефана Вейля
- ↑ Жулавський, Мирослав. Червона ріка: роман / М. Жулавський. — К.: Радянський письменник, 1956. — 246 с.
- ↑ Мирослав Жулавский «Атлантическая повесть»(рос.)
- ↑ Pisane nocą / Mirosław Żuławski. — Czytelnik, 1976 — P. 53(пол.)
Посилання
- Фотогалерея родини Жулавськихculture.pl
- Мирослав Жулавський на сайті IMDb (англ.)
- Internetowa encyklopedia PWN
- WIEM Encyklopedia
- Album domowe(пол.)
- Мирослав Жулавськийfilmweb.pl(пол.)
- Mirosław Żuławskipl.wikiquote.org(пол.)
|
- Народились 16 січня
- Народились 1913
- Уродженці Ниська
- Померли 17 лютого
- Померли 1995
- Померли у Варшаві
- Члени ПОРП
- Кавалери ордена «Хрест Грюнвальда»
- Офіцери ордена Почесного легіону
- Кавалери Командорського хреста ордена Відродження Польщі
- Дипломати Польщі
- Польські журналісти
- Польські письменники
- Польські сценаристи
- Випускники юридичного факультету Львівського університету
- Поляки України