Жорж Орік
Жорж Орік | |
---|---|
фр. Georges Auric | |
![]() | |
Основна інформація | |
Повне ім'я | фр. Georges Abel Louis Auric[1] |
Дата народження | 15 лютого 1899[2][3][…] |
Місце народження | Лодев[5][6][7] |
Дата смерті | 23 липня 1983[2][8][…] (84 роки) |
Місце смерті | VIII округ Парижа, Париж, Франція[8][6][7] |
Поховання | цвинтар Монпарнас |
Громадянство | Франція |
Професії | композитор, хореограф, кінокомпозитор, актор |
Освіта | Паризька вища національна консерваторія музики й танцю, Регіональна консерваторія Монпельєd і Schola Cantorum de Parisd |
Вчителі | Georges Caussaded |
Жанри | опера |
Французька шістка і Академія красних мистецтв Франції (23 липня 1983)[9] | |
![]() |
Жорж Орік (фр. Georges Auric, 15 лютого 1899, Лодев — 23 липня 1983, Париж) — французький композитор, музичний критик, учень А. Русселя, наймолодший учасник «Шістки».
Навчався в Монпельє, потім з 1913 року в Парижській консерваторії (клас з контапункту і фуги Ж. Коссада) і водночас з 1914 по 1916 в «Схола конторум» у В.д'Енді (клас композиції).[10] Писати музику почав ще в 10 років, дебютував як композитор у 15 років (1914 р.), коли кілька його пісень виконали Пола де Лестан (сопрано) і Альфредо Казелла (фортепіано). Вже на початку своєї діяльності привернув увагу С.Дягілева та в результаті їх співпраці з'явилися багато цікавих балетів: «Матроси» (1925), «Пастораль»(1926) та інші. Писав музику до театральних постановок, мюзиклів і балетів. Є автором великої кількості комічних опер: «Під маскою», «Цариця серця», 14 балетів, багатьох оркестрових творів (увертюра, фокстрот, ноктюрн), камерно-інструментальних ансамблів, фортепіанних п'єс, пісень та романсів.[11]
У 1924 р. видав збірку дитячих пісень «Алфавіт».
Брав участь в антифашиському руху. Створював масові пісні: «Заспіваймо, дівчата», «4 пісні стражденної Франції»,[12]
Популярним як композитор став завдяки своїй музиці до кінофільмів. Написав музику більш ніж до 70 фільмів. Часто його запрошували англійські компанії. Найцікавіша кінопартітура є до фільму «Цезар і Клеопатра»(1945), успіх мала й музика з «Глибокою ніччю» (1945). Також написав музику до фільму «Мулен Руж»(1952), в тому числі й вальс, який став, мабуть, одним із відоміших його творів. Музика Оріка звучить у фільмах Кокто («Орфей», «Красуня і чудовисько», «Двоглавий орел»), Макса Офюльса («Лола Монтес»), Жуля Дассена («Чоловічі розбірки»), Жана Деланнуа («Вічне повернення», «Принцеса Клевська»), Уайлера («Римські канікули»), «Таїнство Пікассо».
Помер у 1983 році.
- «Надокучливі» (1925);
- «Матроси» (1925);
- «Пастораль» (1926);
- «Уявні» (1934);
- «Чари Альчіни» (1929);
- «Суперництво» (1932);
- «Художник та його модель» (1949);
- «Федра» (1950);
- «Світлий шлях» (1952);
- та інші.
- Прелюдії;
- Соната F-dur (1931);
- Експромти;
- 3 пасторалі.
- Увертюра (1938);
- Сюїта з балету «Федра» (1950);
- Симфонічна сюїта (1960).
- «Алібі» (1937)
- «Цезар і Клеопатра» (1945);
- «Глибокою ніччю» (1945);
- «Крик та плач» (1946);
- «Рюї Блаз» (1948)
- «Мулен Руж» (1952);
- та інші.
- «Під маскою»;
- «Цариця серця»;
- та інші.
- ↑ ISWC Network
- ↑ а б Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б SNAC — 2010.
- ↑ Internet Broadway Database — 2000.
- ↑ Орик Жорж // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969.
- ↑ а б Archivio Storico Ricordi — 1808.
- ↑ а б Fichier des personnes décédées
- ↑ а б Deutsche Nationalbibliothek Record #116383054 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ www.academiedesbeauxarts.fr
- ↑ "Шесть". Сборник статей. Ленинград. 1926.
{{cite book}}
:|first=
з пропущеним|last=
(довідка) - ↑ Дюмениль, Р. (1964). Современные французские композиторы группы "Шести". Ленинград.
- ↑ Шнеерсон, Г. (1970). Французская музыка ХХ века изд.ІІ. Москва.