Віленський Ґаон
Віленський Ґаон | |
---|---|
івр. אליהו בן שלמה זלמן | |
![]() | |
Прізвисько | הגר"א і הגאון מווילנה |
Псевдо | הגר״א |
Народився | 23 квітня 1720[1][2] Селець[d], Берестейське воєводство, Велике князівство Литовське, Річ Посполита |
Помер | 9 жовтня 1797[1][2] (77 років) Вільнюс, Російська імперія[1] |
Поховання | Вільнюс, Нове єврейське кладовище, біля цвинтаря Sudervė |
Країна | ![]() ![]() |
Діяльність | рабин, Посек |
Галузь | філософія |
Відомі учні | Chaim of Volozhind |
Знання мов | іврит |
Конфесія | ортодоксальний юдаїзм |
Брати, сестри | Abraham, brother of the Grad |
рабі Еліягу бен Шломо Залман (івр. ר' אליהו בן שלמה זלמן), (їд. דער װילנער גאון Der Vilner Goen), (пол. Gaon z Wilna, Gaon Wileński), або Еліягу з Вільна, або за його єврейським акронімом גְּרָ"א (ҐРА — "Ґаон Рабейну Елійагу": "Наш великий вчитель Еліягу"), також відомий як Вільна Ґаон[3] або Ґаон із Вільна (івр. הגאון מווילנה); нар. 23 квітня 1720 — пом. 9 жовтня 1797 — рабин, кабаліст і громадський діяч, один з видатних духовних авторитетів ортодоксального єврейства, математик. Слово «Ґаон» у перекладі з івриту означає «геній».
Народився в родині відомих рабинів у невеликому містечку Селець в околицях Берестя. Його дідом був рабин Мойше Рібкес — автор коментарів до Шулхан Арух — «Беер га-ола»[4]. Був дуже здібною дитиною. До чотирьох років вивчив напам'ять Танах. До 7 років навчався у рабина Моше Маргаліота з Кейдани, автора книги «Пнів Моше», потім до самої старості вчився самостійно, позаяк жоден вчитель не міг його вже навчати.
У 18 років одружився, потім почав мандрувати по єврейських громадах, що було звичаєм, характерним для видатних рабинів. Ще до того, як досяг 20-річного віку, обговорював з равинами найскладніші проблеми Галахи. Під час своїх скитань відвідав такі найбільші центри єврейської і світової вченості, як Берлін, Прага, Амстердам, де зміг зустрітися з найбільшими рабинами і знайти рідкісні рукописи. У 1745 році оселився у Вільні і поступово став набувати розголосу в єврейському світі як видатний рабин покоління.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5e/Vilnia%2C_%C5%BDydo%C5%ADskaja._%D0%92%D1%96%D0%BB%D1%8C%D0%BD%D1%8F%2C_%D0%96%D1%8B%D0%B4%D0%BE%D1%9E%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F_%281926-33%29.jpg/259px-Vilnia%2C_%C5%BDydo%C5%ADskaja._%D0%92%D1%96%D0%BB%D1%8C%D0%BD%D1%8F%2C_%D0%96%D1%8B%D0%B4%D0%BE%D1%9E%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F_%281926-33%29.jpg)
1755 року під час суперечок між рабинами Йонатаном Ейбешюцем і Яковом Емден, перший апелював до його думки. Від 1760 року зібрав навколо себе видатних учнів, яким почав передавати частину своїх знань, в подальшому вони розвинули ідеї вчителя, відкривши єшиви і створивши громади по його принципам. Серед них особливо виділявся р. Хаїм з Воложина. Хоча Еліягу бен Шломо Залман не займав офіційної посади рабина, проте він отримував платню від громади на потреби своєї сім'ї і єшиви.
Віленський Ґаон різко критикував хасидський рух, який зароджувався в цей період. Він засуджував їх зраду єврейської традиції і зневагу до людей, що вивчають Тору (які вважаються елітою в єврейських колах). При спробі хасидів дійти до примирення в 1772—1777 роках відмовився навіть зустрітися з делегацією найбільших хасидських лідерів. Віленський Ґаон незабаром оголосив проти них «херем» (тобто бойкот), що частково зупинило розвиток хасидизму в Литві. У 1780 році зробив спробу еміґрувати в Ерец-Ісраель, але з незрозумілих причин повернувся назад, коли досяг Кенігсберга.
Ґаон помер у Сукот 1797 року, незабаром після введення російських військ до Литви. Був похований на єврейському кладовищі у передмісті Шніпішкес на правому березі Вілії (Няріса), навпроти Замкової гори і гирла Вільні. Кладовище було закрито в 1930 році, а в 1949—1950 роках — ліквідовано[7]. Двічі перепохований – на колишньому новому єврейському кладовищі Ужупіса, коли ж і його було знищено у 1961-1963 р.[8], новий мавзолей було встановлено на новому єврейському цвинтарі Судервє (район Шешкінє)[9].
У склепі Ґаона перепоховані останки його дружини та сина, а також прах графа Валентина Потоцького, який відрікся від християнства та прийняв юдаїзм 1749 року[10]. В склепі Ґаона віряни залишають записки з молитвами до Б-га.
Засновник видавничого дому Брокгауз-Єфрон Ілля Єфрон є правнуком Ґаона.
Погляди Віленського Ґаона лягли в основу сучасного юдаїзму. Його учні створили сучасну систему єврейської освіти. Він заохочував учнів вивчати природничі науки, та перекладав посібники з геометрії їдишем та івритом; зокрема, постановив р. Баруху Шику[en] із Шклова перекласти Евклідові математичні праці івритом.
Віленський Ґаон вніс зміни і поправки в ашкеназький молитовник. Велика його роль в плані ставлення до змін традицій; рав. Еліягу виступав за повне підпорядкування законам Шульхан Арух. У всіх диспутах, які велися за ці 250 років проти хасидизму, завжди апелювали до поглядів і діяльності Ґаона.
Великий вплив Ґаона і на повернення євреїв в землю Ізраїлю, коли він виступав як перший передвісник репатріації у новий час. Він послав своїх учнів з сім'ями в Ерец-Ісраель, і їх нащадки склали основне ядро єврейських жителів Єрусалима XIX століття, ще до початку сучасного руху євреїв за повернення в землю своїх предків. Ґаона вважають своїм батьком-засновником і релігійні сіоністи.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/59/Eliyahu_Gaon_of_Vilna.jpg/287px-Eliyahu_Gaon_of_Vilna.jpg)
- Хаїм з Воложина
- Гілель з Шклова
- Менахем Мендель з Шклова
- Менаше з Іллі
- Евен Шолома[11] — Досконала міра
- Агахот агра — глоси до Вавилонського Талмуда
- Коментарі до Шульхан Арух
- Ейль Мешулаш[12] — підручник із математики
Ім'я Ґаона носять Державний єврейський музей і одна з вулиць (вулиця Ґаона; лит. Gaono gatvė[13]) у Вільнюсі.
А також одна з вулиць в місті Рішон-ле-Ціон (Ізраїль).
- ↑ а б в г Deutsche Nationalbibliothek Record #119183706 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ а б в SNAC — 2010.
- ↑ Yaniv, Samuel (Rabbi) (17 квітня 2010). The Vilna Gaon and his Vision of Redemption. Bar Ilan University. Архів оригіналу за 23 березня 2017. Процитовано 19 травня 2012.
- ↑ Элияху бен Шломо Залман // Электронная еврейская энциклопедия. (рос.)
- ↑ Žydų gatvė | Vilniuje | Jewish Heritage. Jewish Heritage Lithuania (lt-LT) . 22 березня 2020. Процитовано 27 липня 2023.
- ↑ Gaon Monument | Go Vilnius. www.govilnius.lt (англ.). Процитовано 27 липня 2023.
- ↑ Аграновский Г., Гузенберг И. Литовский Иерусалим. Краткий путеводитель по памятным местам еврейской истории и культуры в Вильнюсе. — Вильнюс : Литуанус, 1992. — С. 64—65. — 3000 екз.
- ↑ Užupis Jewish Cemetery to Be Declared National Protected Site – Lithuanian Jewish Community (амер.). 29 лютого 2016. Процитовано 27 липня 2023.
- ↑ The Mausoleum of Vilna Gaon and his family | Jewish heritage. Jewish Heritage Lithuania (брит.). 10 серпня 2020. Процитовано 27 липня 2023.
- ↑ Who is Buried in the Vilna Gaon's Tomb?. Association of Jews of Vilna and vicinity in Israel (амер.). Процитовано 27 липня 2023.
- ↑ Goodreads. Goodreads (англ.). Процитовано 27 липня 2023.
- ↑ Ayil Meshulash.
- ↑ а б Gaono gatvė Vilniuje - Vilniaus katalogas. vilnius21.lt. Процитовано 27 липня 2023.
![]() |
Це незавершена стаття про рабина. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |