Преображенська Софія Петрівна
Преображенська Софія Петрівна | |
---|---|
Народилася | 27 вересня 1904 або 14 (27) вересня 1904[2] Санкт-Петербург, Російська імперія[1] |
Померла | 21 липня 1966[1] (61 рік) Ленінград, РРФСР, СРСР[1] |
Поховання | Літераторські мостки |
Країна | ![]() |
Діяльність | оперна співачка, вчителька музики |
Галузь | музика[3] і спів[3] |
Alma mater | Санкт-Петербурзька державна консерваторія імені Миколи Римського-Корсакова |
Знання мов | російська[3] |
Заклад | Санкт-Петербурзька державна консерваторія імені Миколи Римського-Корсакова |
Жанр | опера |
Нагороди | |
Сайт | preobrazhenskaya.com |
Преображенська Софія Петрівна (27 (14 вересня) 1904, Петербург — 21 липня 1966, Ленінград) — оперна співачка, солістка Маріїнського театру, мецо-сопрано.
Народилася в музичній родині. Батько Петро Преображенський — священик, закінчив Петербурзьку консерваторію за класом композиції, грав на скрипці, віолончелі, роялі. Мати співала в хорі О. А. Архангельського. Брат батька був солістом Великого театру, виконував провідні тенорові партії. Сестра співачки — випускниця Консерваторії за класом фортепіано, була концертмейстером у Кіровському театрі[4]. У 1923 році вступила до Ленінградської консерваторії (клас І. В. Єршова), після закінчення в 1928 році прийшла в Театр опери та балету ім. Кірова, де ще раніше, в кінці навчання в консерваторії, вже відбувся її дебют — в 1926 у (партія Любаші «Царська Наречена»). У Маріїнці пропрацювала до 1959 року. У 1949—1953 роках — професор Ленінградської консерваторії, де брала участь у виставах Оперної студії Ленінградської консерваторії.
Відома також як виконавиця російських народних пісень і романсів. Виконувала вокальний цикл «Пісні і танці смерті» Мусоргського. "Її голос — сильний, глибокий і трохи сумний — додає російським романсів неповторний шарм, а в театрі зі сцени звучить владно і драматично. Представниця ленінградської вокальної школи, ця співачка належить до тих артисткам, які вміють примусити слухача і плакати над гіркою долею покинутої дівчини, і сміятися над невмілим ворожінням, і мстити гордовитої суперниці. (…) Мелодекламації, що вимагає дуже чіткої дикції від співака, вдається не кожному вокалісту, а лише великим артистам. … Однією з її улюблених пісень була «Липа вікова». Цей кілька сумний, але глибокий образ підходить і до самої Софії Преображенській, бо її голос увійшов в історію російського співу на довгі століття ".(Автор Інна Астахова)[5]
Похована в Санкт-Петербурзі, в Некрополі «літераторські мостки». Її надгробок виконала скульптор М. Т. Литовченко.
- Народна артистка СССР (1955)
- Сталінська премія (1946)
- Сталінська премія другого ступеня (1951)
- Нагороджена 2 орденами, а також медалями.
- ↑ а б в г Преображенская Софья Петровна // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969.
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б в Czech National Authority Database
- ↑ Софія Преображенська
- ↑ PHP? idtov = 4601365024180 Великі виконавці Росії XX століття. Софія Преображенська (мецо-сопрано)[недоступне посилання з липня 2019]
- Большая советская энциклопедия[недоступне посилання з липня 2019]
- Проект «Классическая музыка»
- Біографія на сайті www.kino-teatr.ru
- Народились 27 вересня
- Народились 1904
- Уродженці Санкт-Петербурга
- Померли 21 липня
- Померли 1966
- Померли в Санкт-Петербурзі
- Поховані на Літераторських містках
- Випускники Санкт-Петербурзької консерваторії
- Викладачі Санкт-Петербурзької консерваторії
- Кавалери ордена Трудового Червоного Прапора
- Кавалери ордена Червоної Зірки
- Кавалери ордена «Знак Пошани»
- Нагороджені медаллю «За оборону Ленінграда»
- Нагороджені медаллю «За доблесну працю у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «В пам'ять 250-річчя Ленінграда»
- Народні артисти СРСР
- Народні артисти РРФСР
- Лауреати Сталінської премії
- Відмінники охорони здоров'я СРСР
- Мецо-сопрано
- Російські оперні співаки
- Лауреати Державної премії СРСР