Пачовський Микола Ярославович
Пачовський Микола Ярославович | |
---|---|
Народження | 22 січня 1894 Велика Березовиця |
Смерть | 17 липня 1968 (74 роки) Вашингтон |
Країна | ![]() |
Вид збройних сил | піхота |
Рід військ | сухопутні |
Роки служби | 1914—1920 |
Звання | ![]() |
Війни / битви | Бій під Семиківцями, на горі Лисоні, під Конюхами, Листопадовий чин |
Мико́ла Яросла́вович Пачо́вський (22 січня 1894, Велика Березовиця біля Тернополя — 17 липня 1968, Вашингтон) — український військовик, громадський і кооперативний діяч. Стрілець УСС, хорунжий війська ЗУНР (УГА). В числі перших підняв фану (прапор) України над Ратушею Львова 1 листопада 1918 року.
Життєпис
Батько працював залізничним інженером, стрийко — доктор Василь Пачовський. Навчався в українській гімназії і торговій школі у Львові.[1]
1914 року в перших числах загальної мобілізації зголошується до Українських Січових Стрільців — воював у сотні Чмоли, опісля — Андрія Мельника. Брав бойову участь у всіх походах усусусів.
Поранений у бою — під Семиківцями, згодом — на Лисоні, втретє — під Конюхами. Полонений, після двох складних операцій майже рік підліковувався в шпиталі у Нижньому Новгороді.
Восени 1917[1] або 1918 року йому вдається втекти з полону, потрапляє до табору військових у Скнилові під Львовом.
У Львові зголошується в розпорядження сотника Дмитра Вітовського, по наказу якого вночі з 31 жовтня на 1 листопада із 4-ма помічниками і вивішує на вежі львівської ратуші синьо-жовтий прапор. Серед тих стрільців, що «прив'язували до линовки машту прапор», були ще гімназист Микола Коник, Лев Ґец і Степан Паньківський.
Під час відходу зі Львова війська ЗУНР стає оборонцем державної фани, з нею проходить і бої з польським військом, і з московським. У червні 1919 року підвищений до рангу хорунжого.
1920 року перехворів плямистим тифом, по одужанні спрямований до Херсонської дивізії генерала Антіна Кравса. В часі відступу переходить в її складі до Чехословаччини.
Навчався, пройшов вищий курс діловодства, поштово-телеграфічний. Працював у таборових театральних секціях.
1926 року повертається до Львова, наприкінці 1927 року одружується. Родина переїзить до Чорткова. Тут він працює у Чортківському Повітовому союзі кооператив, активно співпрацює у філії товариств «Просвіта» і «Рідна школа».
За перших більшовиків у 1939—1941 працював на канцелярській посаді у Чорткові, після приходу німців — в Управі міста як головний книговод і комунальний референт.
1944 року виїхав з дружиною та донькою через Угорщину та Австрію, дістався до табору біженців в Аугсбурзі. Продовжив брати активну участь у суспільно-культурних організаціях. 1950 року з родиною виїхав до США. На громадських засадах зібрав більше 1000 добірних книжок для суспільної бібліотеки. Був членом УНСоюзу, Братства УСС, Об'єднання Українців у Вашингтоні, Об'єднання бувших вояків-українців в Америці.
Примітки
Джерела
- П. Гуцал Пачовський Микола Ярославович // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2010. — Т. 4 : А — Я (додатковий). — С. 448-449. — ISBN 978-966-528-318-8.
- Вісті комбатанта
- Прапори над містом[недоступне посилання з квітня 2019]
![]() |
Це незавершена стаття про вояка чи воячку Української галицької армії. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Народились 22 січня
- Народились 1894
- Померли 17 липня
- Померли 1968
- Хорунжі Легіону УСС
- Уродженці Великої Березовиці
- Хорунжі УГА
- Вояки Української Галицької Армії
- Вояки Армії УНР
- Діячі «Просвіти»
- Діячі «Рідної школи»
- Галицькі кооператори
- Українці Німеччини
- Українці США
- Випускники гімназій Львова
- Персоналії:Чортків
- Померли у Вашингтоні