П'ятигірське
селище П'ятигірське | |
---|---|
Країна | ![]() |
Область | Харківська область |
Район | Балаклійський район |
Рада | П'ятигірська сільська рада |
Код КАТОТТГ | UA63040070140052116 |
Облікова картка | П'ятигірське |
Основні дані | |
Засновано | 1685 |
Площа | 0,739 км² |
Населення | 2588 |
Густота | 3502,03 осіб/км²; |
Поштовий індекс | 64252 |
Телефонний код | +380 5749 |
Географічні координати | 49°26′29″ пн. ш. 36°36′06″ сх. д. / 49.44139° пн. ш. 36.60167° сх. д.Координати: 49°26′29″ пн. ш. 36°36′06″ сх. д. / 49.44139° пн. ш. 36.60167° сх. д. |
Висота над рівнем моря | 186 м |
Водойма | Дінець
|
Відстань | |
Найближча залізнична станція: | |
Селищна влада | |
Адреса | 64252, Харківська обл., Балаклійський р-н, с-ще П'ятигірське, вул. Перемоги, 24 |
Карта | |
![]() |
П'ятигірське — селище в Україні, у Балаклійському районі Харківської області. Населення становить 2588 осіб. Орган місцевого самоврядування — П'ятигірська сільська рада.
Географія
Селище П'ятигірське складається з 2-х частин, рознесених на приблизно на 1 км. За 3 км протікає річка Сіверський Донець. Через селище проходить автомобільна дорога Т 2110. Навколо багато газових свердловин. Сходяться кілька газо-і газоконденсатопроводів.
Історія
Селище постраждало внаслідок геноциду українського народу, проведеного урядом СССР в 1932—1933 роках, кількість встановлених жертв в Червоному Донці, П'ятигірському, Червоногірському (Червоній Гірці), Жовтневому, Червоноандріївському, Копанках — 1204 людини[1].
Населення
Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення селища становила 2523 особи, з яких 1230 чоловіків та 1293 жінки[2].
За переписом населення України 2001 року в селищі мешкало 2586 осіб[3].
Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року[4]:
Мова | Відсоток |
---|---|
українська | 51,04 % |
російська | 48,45 % |
молдовська | 0,08 % |
циганська | 0,08 % |
білоруська | 0,04 % |
болгарська | 0,04 % |
вірменська | 0,04 % |
німецька | 0,04 % |
Економіка
- Шебелинське відділення бурових робот, сел. П'ятигірське. Входить в TOP-100 Україна найбільших забруднювачів навколишнього середовища.[5]
- Поряд з селищем велика птахо-товарна ферма ВАТ «Курганський бройлер».
Див. також
Примітки
- ↑ Мартиролог. Харківська область, ст. 323—350
- ↑ Кількість наявного та постійного населення по кожному сільському населеному пункту, Харківська область (осіб) - Регіон, Рік, Категорія населення , Стать (1989(12.01)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України.
- ↑ Кількість наявного населення по кожному сільському населеному пункту, Харківська область (осіб) - Регіон , Рік (2001(05.12)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України.
- ↑ Розподіл населення за рідною мовою, Харківська область (у % до загальної чисельності населення) - Регіон, Рік , Вказали у якості рідної мову (2001(05.12)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України.
- ↑ Офіційний сайт ДЕІАМ — 100 об'єктів. Архів оригіналу за 3 січня 2009. Процитовано 6 серпня 2014.
Посилання
![]() |
Це незавершена стаття з географії Харківської області. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
|