Кобалевиця
село Кобалевиця | |
---|---|
Країна | ![]() |
Область | Закарпатська область |
Район | Хустський район |
Громада | Іршавська міська |
Основні дані | |
Населення | 126 |
Площа | 300 км² |
Густота населення | 0,42 осіб/км² |
Поштовий індекс | 90112 |
Телефонний код | +380 3144 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 48°26′11″ пн. ш. 22°56′41″ сх. д. / 48.43639° пн. ш. 22.94472° сх. д.Координати: 48°26′11″ пн. ш. 22°56′41″ сх. д. / 48.43639° пн. ш. 22.94472° сх. д. |
Середня висота над рівнем моря |
384 м |
Місцева влада | |
Адреса ради | 90112, Закарпатська обл., Іршавський р-н, с. Загаття, вул. А. Ерделі, 2 |
Карта | |
Мапа | |
![]() |
Кобале́виця — село в Україні, у Закарпатській області, Хустському районі.
Історія
Історичні назви: 1645: Gal Falva, 1649: Gálfalva, 1773: Gálfalva, Gobalowicza, 1808: Gálfalva, Holowyca, Gobolovicza, Kobolovicza, 1851: Gálfalva (Gobolovicza), 1877: Gálfalva, Kobalevica, Kobalyovica, 1913: Gálfalva, 1925: Kobalevice, Kobalovice, 1944: Gálfalva, Кобалoвицa, 1983: Кобалевиця, Кобалевицa.
На деяких картографічних ресурсах помилково позначене як Кобаловиця.
Кобалевиця вперше згадується в грамоті королеви Єлизавети в 1383 році.
У середині XIX століття тут поселились німецькі родини, нащадки яких на сьогоднішній день складають трохи менше половини населення села.
Єдиною культовою спорудою у Кобалевиці була дерев'яна конструкція, яка утримувала дзвін, захищений дашком. Згодом довкола неї збудували каркасну дзвіницю. 10 вересня Апостольский нунцій в Україні архієпископ Антоніо Франко освятив наріжний камінь майбутнього мурованого костелу на терені біля дзвіниці. Будівництво, яке вели коштом єпископату та допомоги з Німеччини, було завершено 1996 року. 9 листопада цього року храм освятив єпископ Антал Майнек. Святинею послуговуються також греко-католики.
Присілки
Мала Ілошва
Мала Ілошва - колишнє село в Україні, в Закарпатській області.
Обєднане з селом Кобалевиця
Згадки: 1543: Kÿs Iloſwa, 1544: Kÿs Iloſwa, 1650: Kisilosva, 1682: Kisilosva
Населення
Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 114 осіб, з яких 58 чоловіків та 56 жінок.[1]
За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 126 осіб.[2]
Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:[3]
Мова | Відсоток |
---|---|
українська | 96,83 % |
російська | 1,59 % |
німецька | 0,79 % |
інші | 0,79 % |
Примітки
- ↑ Кількість наявного та постійного населення по кожному сільському населеному пункту, Закарпатська область (осіб) - Регіон, Рік, Категорія населення , Стать (1989(12.01)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України. Процитовано 8 листопада 2019.
- ↑ Кількість наявного населення по кожному сільському населеному пункту, Закарпатська область (осіб) - Регіон , Рік (2001(05.12)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України. Процитовано 8 листопада 2019.
- ↑ Розподіл населення за рідною мовою, Закарпатська область (у % до загальної чисельності населення) - Регіон, Рік , Вказали у якості рідної мову (2001(05.12)). database.ukrcensus.gov.ua. Банк даних Державної служби статистики України. Процитовано 8 листопада 2019.
Посилання
![]() |
Це незавершена стаття з географії України. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
|