Шайтанов Олег Миколайович
![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Особисті дані | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Повне ім'я | Олег Миколайович Шайтанов | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Народження | 28 червня 1977 (47 років) | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Київ, УРСР, ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Зріст | 179 см | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Вага | 70 кг | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Прізвисько | Шайтан | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Громадянство | ![]() | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Позиція | Захисник | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Юнацькі клуби | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
1983—1990 1990—? |
![]() ![]() | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Професіональні клуби (футзал) | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Національна збірна | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Тренерська діяльність** | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Звання, нагороди | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Звання |
![]() | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
** Тільки на посаді головного тренера. |
Оле́г Микола́йович Шайта́нов (нар. 28 червня 1977, Київ, Українська РСР, СРСР) — колишній український футзаліст. Головний тренер «Епіцентру К3» і жіночої збірної України з футзалу. У минулому — захисник низки українських клубів, гравець національної збірної України. Дворазовий віце-чемпіон Європи, майстер спорту України міжнародного класу.
Біографія
Єдина дитина у сім'ї. Мати спортсмена, Катерина, — вахтер у гуртожитку; батько, Микола, працював на заводі «Радар». У шестирічному віці пішов у ДЮСШ-15. Перший тренер - Ануш Петрович Фаградян. У 1990 році перейшов до юнацької команди київського «Динамо» Віктора Кондратова і з нею поїхав на турнір в Італію, де посів друге місце. У футболі виступав на позиції нападника[1].
1994 року після закінчення СДЮШОР «Динамо» (Київ) вступив на кафедру футболу київського Український державний університет фізичного виховання і спорту, де вперше познайомився з футзалом. Перед тим два роки виступав в Обухові на рівні чемпіонату області з футболу.
Відіграв сезон за «Корпію», яка була пов'язана з університетом. Після завершення сезону команда виїхала на товариський турнір до Чехії, де Шайтанову вдалося себе добре проявити. Після цього турніру він отримав запрошення від Станіслава Гончаренка в «Інтеркас», куди й перейшов.
Молодому гравцю не вдалося проявити себе належним чином і на початку сезону 1998/99 він був відданий в оренду «Корпії». Невдовзі після повернення з оренди перед сезоном 1999/00 Шайтанов залишив «Інтеркас» і перейшов в «Уніспорт-Будстар», в якому провів два успішних сезони під час яких виграв чемпіонство і отримав виклик у національну збірну.
Після розформування «Уніспорт-Будстару» мав кілька пропозицій від різних клубів і вирішив приєднатися до «Запоріжкоксу», оскільки головним тренером запорізької команди став добре йому відомий колишній наставник столичного клубу Олексндр Гуржеєв. По закінченню сезону 2001/02 «Запоріжкокс» припинив своє існування і захисник отримав пропозиції від двох грандів українського футзалу - «Інтеркасу» і «Шахтаря». У підсумку, Шайтанов обрав київський клуб, у якому провів наступні п'ять сезонів.
Після розформування «Інтеркасу» захисник перейшов у інший київський клуб «Планету-Міст», де провів два сезони, але цей клуб теж припинив існування.
Наступним клубом Шайтанова стала грузинська «Іберія Стар». Чемпіонат Грузії тоді ще не почався і Шайтанов виступав тільки у товариських турнірах та Кубку УЄФА[2][3]. Після того як став відомий жереб Елітного раунду Кубку УЄФА, який був не дуже сприятливим для грузинської команди, керівництво відпустило деяких легіонерів, серед яких був і українець.
Після повернення додому Шайтанов став граючим тренером столичного клубу «Епіцентр К3». Перед завершенням сезону 2015/16 він завершив кар'єру гравця і сконцентрувався на тренерській роботі.
29 березня 2013 року зіграв у матчі між збірними ветеранів України і Росії[4].
25 травня 2018 року був призначений головним тренером жіночих збірних України з футзалу[5].
17 грудня 2020 року на Виконкомі Асоціації футзалу України було прийнято рішення продовжити контракт Олега Шайтанова на посаді головного тренера жіночої збірної України до 31 грудня 2022 року[6].
Нагороди і досягнення
Гравець
Командні
Чемпіон України: 2002/03
Срібний призер чемпіонату України (3): 1997/98, 2004/05, 2006/07
Бронзовий призер чемпіонату України: 2005/06
- Володар Кубка України: 2004/05
- Фіналіст Кубка України: 1997/98
- Фіналіст Суперкубка України: 2005
- Переможець турніру «Кубок визволення»: 1997
- Фіналіст Кубка України: 1998/99
- Переможець турніру «Кубок визволення»: 2009[7]
Переможець Другої ліги: 2012/13[8]
- Чемпіон світу серед уболівальників (Буенос-Айрес, Аргентина): 2011
Срібний призер чемпіонату Європи (2): 2001, 2003
Чемпіон світу серед студентів: 2004
Бронзовий призер чемпіонату світу серед студентів: 2002
Особисті
- У списках 18 найкращих гравців України: 2000/01
- У списках 15 найкращих гравців України (3): 2001/02, 2002/03, 2004/05
Примітки
- ↑ Шахрай Роман. Олег Шайтанов: «„Уніспорт-Будстар“ - моя команда» // «Український футбол». — 2001. — Вип. 7 (770) (20 січня). — С. 4.
- ↑ Мини-футбол: грузины увели у нас кубок (рос.)
- ↑ Украинские футзалисты зарубежом. (рос.)
- ↑ Ветераны футзала Украины и России разошлись миром (рос.)
- ↑ Олег Шайтанов очолив жіночі збірні України
- ↑ Відбулося засідання Виконкому АФУ
- ↑ Грузинский триумф на харьковском паркете + ФОТО + ВИДЕО (рос.)
- ↑ Епіцентр К3 – переможець другої ліги чемпіонату України
Джерела
- Гулій, Андрій (30 листопада 2016). Олег Шайтанов: «Після невдалого старту кар’єри я вирішив довести собі і усім, що чогось вартий у футзалі». futsalua.org. Процитовано 1 лютого 2017.
- Гулій, Андрій (2 грудня 2016). Олег Шайтанов: «Напередодні ЧЄ-2005 була загублена світла ідейність збірної». futsalua.org. Процитовано 1 лютого 2017.
- Статистичний довідник Статистичні дані IV Чемпіонату України з міні-футболу сезону 1996-1997 рр.
- В. И. Братусь. Страницы истории футзала в Украине. — Київ : Логос, 2013. — 238 с. — 300 прим. — ISBN 978-966-171-737-3. (рос.)
Посилання
- Народились 28 червня
- Народились 1977
- Майстри спорту України міжнародного класу
- Гравці чемпіонату Європи з футзалу 2001
- Гравці чемпіонату Європи з футзалу 2003
- Гравці чемпіонату світу з футзалу 2004
- Гравці чемпіонату Європи з футзалу 2005
- Уродженці Києва
- Українські футзалісти
- Гравці збірної України з футзалу
- Гравці МФК «Корпія»
- Гравці МФК «Інтеркас»
- Гравці МФК «Уніспорт-Будстар»
- Гравці МФК «Запоріжкокс»
- Українські футзальні тренери