Зіндзі Мандела
Зіндзі Мандела | |
---|---|
коса Zindzi Mandela | |
![]() | |
Посол Південної Африки в Данії | |
2015 року — 13 липня 2020 | |
Президент | Джейкоб Зума Сиріл Рамафоса |
Перша леді Південної Африки разом із Зенані Мандела-Дламіні (сестра) | |
10 травня 1994 року по — 18 липня 1998 року | |
Попередник | Маріке де Клерк |
Наступник | Граса Машел (мачуха) |
Народився | 23 грудня 1960[1][2] Совето, Південно-Африканський Союз[1] |
Помер | 13 липня 2020[3][4][2] (59 років) Йоганнесбург, ПАР[4] |
Похований | Fourwaysd |
Відомий як | дипломат, поетеса, активістка |
Громадянство | ![]() |
Alma mater | Університет Кейптауна і Південноафриканський коледж об'єднаного світу Вотерфорд Камхлаба |
Батько | Нельсон Мандела[5] |
Мати | Вінні Мандела[5] |
Діти | Zoleka Mandelad, Zondwa Mandelad, Bambatha Mandelad і Zwelabo Mandelad |
Рідня | Зенані Мандела-Дламіні (сестра) |
![]() | |
Зіндзісва «Зіндзі» Мандела (23 грудня 1960 – 13 липня 2020),[6] також відома як Зіндзі Мандела-Хлонгване, була південноафриканською дипломаткою і поетесою, донькою активістів і політиків боротьби з апартеїдом Нельсона Мандели та Вінні Мадікізели-Мандели. Зіндзі була наймолодшою і третьою з трьох дочок Нельсона Мандели, включаючи сестру Зенані Мандели.[7][8]
Вона працювала послом своєї країни в Данії до своєї смерті у 2020 році[9] і мала обійняти посаду посла в Ліберії.[10] Зіндзі Мандела виконувала обов'язки першої леді Південної Африки з 1996 по 1998 рік.[11]
Її збірка віршів «Чорна, як я» була опублікована в 1978 році з фотографіями Пітера Магубане.[12]
Зіндзі Мандела народилася 23 грудня 1960 року в Совето, на той час у Південно-Африканському Союзі, у родині Нельсона та Вінні Мандели.[13][14] Рік її народження також був роком, коли Африканський національний конгрес (АНК) створив своє озброєне крило. Її батьків розшукував уряд.[15] Зіндзі було 18 місяців, коли її батька відправили у в'язницю.[14] В юності вона часто залишалася під опікою своєї старшої сестри Зенані Мандели, коли її матір ув'язнювали на місяці.[16]
У 1977 році, коли її матір вислали до Помаранчевої вільної держави, Зіндзі поїхала жити з нею там. Зіндзі не змогла завершити освіту, поки її не відправили до Свазіленду.[15] Зрештою, її матері дозволили повернутися до Совето.[16] У 1985 році тодішній президент штату П. В. Бота запропонував батькові Зіндзі умовно-дострокове звільнення. Відповідь її батька не вдалося передати жодному з батьків. Тому Зіндзі було доручено зачитати його відмову на публічному зібранні 10 лютого 1985 року.[17]
Її поезія була опублікована в 1978 році в книзі «Чорний, як я» з фотографіями Пітера Магубейна[18], а також з'явилася в таких виданнях, як «Якимось чином ми виживаємо» (Somehow We Survive): «Антологія південноафриканського письменства» за редакцією Стерлінґа Пламппа (1982) та «Дочки Африки: міжнародна антологія слів і творів жінок африканського походження» за редакцією Маргарет Басбі (1992).[19] Зіндзі вивчала право в Кейптаунському університеті[15][20], де в 1985 році здобула ступінь бакалавра.
Вона виконувала обов'язки першої леді Південної Африки (разом з сестрою Зенані Мандела) з 1996 по 1998 рік, між розлученням батьків і повторним одруженням її батька з Грасою Машел.[21]
Зіндзі була призначена послом Південної Африки в Данії у 2014 році. Вперше вона прибула до Данії в червні 2015 року.[22] У червні 2019 року, перебуваючи на посаді посла в Данії, в Твіттер-акаунті Мандели з'явилася серія дедалі різкіших твітів, де вона обговорювала «тремтячих білих боягузів, які є злодійкуватими ґвалтівниками, нащадками Ван Рібека», а також про «непроханих гостей, які не хочуть йти», що викликало значні суперечки.[23][24][25] Раніше того місяця Мандела-Хлонгване висловила свою «глибоку, чисту безумовну любов і повагу» до «CIC» (лідера) Борців за економічну свободу (EFF), Джуліуса Малема.[26]
Під час розслідування Департаментом міжнародних відносин і співробітництва (DIRCO) за порушення їхньої політики щодо соціальних медіа Мандела залишалася непохитною, написавши у Твіттері, що «я не відповідаю жодному білому чоловікові чи жінці за свої особисті погляди. Тут немає місис або баас. Переступите через себе, #OurLand».[27] Міністр закордонних справ Наледі Пандор наказав їй «поводитися як дипломат» і дотримуватися політики департаменту щодо соціальних медіа. Занепокоєння її поглядами висловив колишній президент Табо Мбекі, а ветеран АНК Мавусо Мсіманг назвав її погляди розпалюванням ненависті, тоді як її думка дістала підтримку з боку EFF і прем'єр-міністр Квазулу-Натал Сіле Зікалала.[28] Її твіти з'явилися незадовго до закінчення її чотирирічного терміну перебування на посаді посла в Данії.[29]
На момент її смерті в Йоганнесбурзі вона була призначена на посаду посла в Ліберії[10], яку члени сім'ї описують як «покарання» за її суперечливі твіти попереднього року..[30]
Зіндзі була одружена двічі й мала чотирьох дітей — доньку Золеку (1980—2023) від Упи Сікамели та синів Зондву (1985) від Мбойї, Бамбату (1989) від Сізве Клейтона Сітоле та Звелабо (1992) від першого чоловіка, Звелібанзі Хлонгване.[31] Її першим чоловіком був Звелібанзі Хлонгване.[32][33] У березні 2013 року вона вийшла заміж за свого другого чоловіка Молапо Мотлхаджву, який служив у Національних силах оборони Південної Африки.[34]
Кажуть, що Мандела-Хлонгвейн погодилася організувати боксерський поєдинок між Флойдом Мейвезером і Менні Пак'яо, щоб приурочити його до дня народження її батька у 2011 році. Поєдинок не відбувся, і боксерський промоутер Дуейн Муді успішно подав позов до суду, який зобов'язав її виплатити Муді 4,7 млн доларів США плюс витрати на відшкодування збитків. Очікувалося, що Мандела-Хлонгване подасть апеляцію.[35]
Зіндзі померла 13 липня 2020 року у віці 59 років у лікарні Йоганнесбурга.[6][36] З'ясувалося, що в день смерті у неї був позитивний тест на COVID-19.[37] Її поховали поруч зі своєю матір'ю, Вінні Мадікізелою-Манделою, у меморіальному парку Форвейс 17 липня, за день до 102-го дня народження її покійного батька, Нельсона Мандели.[38]
- У телефільмі BBC 2009 року «Місис Мандела» Зіндзі зіграла Рефілве Пітсо.[39]
- Бонні Хенна зіграла Зіндзі у фільмі «Нескорений» (2009)[39]
- Ксолісва Сітоле зіграла Зіндзі в телефільмі «Мандела» (1987)[40]
- Battersby, John (2011). «Afterword: Living Legend, Living Statue». In Anthony Sampson (ed.). Mandela: The Authorised Biography. London: HarperCollins. pp. 587—610. ISBN 978-0-00-743797-9.
- ↑ а б Deutsche Nationalbibliothek Record #109797590 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ а б National Library of Israel Names and Subjects Authority File
- ↑ Nelson Mandela's daughter Zindzi dies at 59
- ↑ а б Muere Zindzi Mandela, hija de Nelson Mandela, a los 59 años — Barcelona: 2020.
- ↑ а б Winnie Madikizela-Mandela: Nelson's Former Wife & Controversial 'Mother Of The Nation' — International Business Times, 2013.
- ↑ а б JUST IN: Zindzi Mandela, 59, has died. News24. 13 липня 2020. Процитовано 13 липня 2020.
- ↑ Smith, David (7 липня 2012). Nelson Mandela's daughters emerge from his shadow to forge careers. The Observer. London. Процитовано 13 липня 2020.
- ↑ Swails, Brent; Bukola Adebayo (16 липня 2020). Zindzi Mandela tested positive for Covid-19 on the day she died, son says. CNN. Процитовано 22 липня 2020.
- ↑ South Africa's ambassador to Denmark Mandela dies aged 59. thelocal.dk. 13 липня 2020. Процитовано 17 липня 2020.
- ↑ а б Chutel, Lynsey (13 July 2020), «Zindzi Mandela, Activist in South Africa and Ambassador, Dies at 59», The New York Times.
- ↑ Oluoch, Derrick (14 липня 2020). Zindzi Mandela: South Africa's former first lady, apartheid heroine dies at 59. Eve – Achieving Woman. Standard Media.
- ↑ Valela, Ntombizikhona (13 серпня 2020). Remembering Zindzi Mandela, the writer. New Frame. Архів оригіналу за 29 September 2020. Процитовано 13 серпня 2020.
- ↑ Watch: The heirs to the Madikizela–Mandela dynasty. iOL. 3 квітня 2018. Процитовано 13 липня 2020.
- ↑ а б Zindziswa Mandela. South African History Online. Процитовано 13 липня 2020.
- ↑ а б в Zindzi Mandela born, South African History Online, 16 March 2011. Retrieved 5 May 2016.
- ↑ а б Carlin, John (3 січня 1993). A child of her time. The Independent. London. Архів оригіналу за 17 September 2013. Процитовано 13 липня 2020.
- ↑ «Zindzi Mandela reads her father's rejection to PW Botha in 1985», SABC Digital News, via YouTube, 30 January 2015. Retrieved 5 May 2016.
- ↑ Mandela, Zindzi, Black As I Am. Photographs by Peter Magubane; foreword by Andrew Young. Los Angeles Guild of Tutors Press, 1978. ISBN 978-0896150010.
- ↑ Mandela, Zindzi (Zindziswa), «I Waited for You Last Night», in Daughters of Africa, Jonathan Cape, 1992, p. 915.
- ↑ Jackson Jr., William E. (11 December 2013; updated 10 February 2014), «Madiba: In the Presence of Greatness», The World Post, HuffPost. Retrieved 31 July 2017.
- ↑ Villiers, James de (13 липня 2020). OBIT | Zindzi Mandela, remembered for her 1985 address, dies at 59. News24 (англ.). Процитовано 13 липня 2020.
- ↑ Hamilton, Ben (26 June 2015), «Mandela finally in Denmark», CPHPost. Retrieved 5 May 2016.
- ↑ Citizen reporter (15 червня 2019). Zindzi Mandela lashes out at 'trembling white cowards' and 'shivering land thieves'. The Citizen.
- ↑ Krige, Nick (15 червня 2019). Zindzi Mandela Twitter account calls out 'apartheid apologists'. The South African.
- ↑ #ZindziMandela divides Twitter with #OurLand tweets. www.iol.co.za. 15 червня 2019.
- ↑ Zindzi Mandela takes aim at 'Apartheid apologists' as #OurLand trends. News24. 15 червня 2019. Процитовано 13 липня 2020.
- ↑ Goba, Neo (18 червня 2019). Zindzi Mandela not off the hook yet over Twitter rant. SowetanLIVE.
- ↑ Meth, Oliver (23 June 2019), «Thabo Mbeki wants action to be taken against Zindzi Mandela», Sunday Tribune.
- ↑ De Lange, Jan (23 June 2019), «The end of Zindzi Mandela's term may have driven tirade», City Press.
- ↑ Mokone, Thabo (19 July 2020), «Niece says Zindzi's deployment to Liberia was 'punishment' for land reform tweets», Sunday Times.
- ↑ «Nelson Mandela Family Tree», South African History Online. Retrieved 24 November 2016.
- ↑ Pope, Hugh (8 March 1995), «Mandelas will divorce, says daughter», The Independent.
- ↑ Genealogy – Nelson Mandela Foundation. www.nelsonmandela.org (en-us) . Процитовано 2 лютого 2021.
- ↑ Louw, Poppy, and Leonie Wagner (6 March 2013), «Mandela's daughter marries MK veteran», Daily Dispatch. Retrieved 5 May 2016.
- ↑ Padayachee, Kamini (22 грудня 2011). Zindzi Mandela ordered to pay R62m. iOL. Процитовано 13 липня 2020.
- ↑ Magome, Mogomotsi (13 липня 2020). Zindzi Mandela, daughter of Nelson and Winnie, dies at 59. Associated Press News. Процитовано 13 липня 2020.
- ↑ SABC (15 липня 2020). Zindzi Mandela tested positive for Coronavirus, family awaiting autopsy report. sabcnews. Процитовано 16 липня 2020.
- ↑ Mavuso, Sihle (17 липня 2020). Hamba kahle Mkhonto! Zindzi Mandela to be buried next to her mum, Winnie. iOL. Процитовано 17 липня 2020.
- ↑ а б Battersby, 2011; Keller, Bill (15 серпня 2008). Entering the Scrum. The New York Times. Архів оригіналу за 7 December 2013. Процитовано 14 лютого 2013.
- ↑ Mandela (1987). IMDb.
- Зіндзі Мандела на сайті IMDb (англ.)
- Carolyne Wangui, «Zindzi Mandela Biography and Family» Archived 13 November 2017 at the Wayback Machine, Africanmania.com, 16 August 2017.
- Julia Llewellyn Smith, «Zindzi Mandela interview: the father I knew», The Telegraph, 15 December 2013.
- «Talk to Al Jazeera — Zindzi Mandela — 18 July 08 — Part 1» and «Talk to Al Jazeera — Zindzi Mandela — 18 July 08 — Part 2». YouTube video.