Тія (пам'ятка археології)
Тія
Координати 8°26′05″ пн. ш. 38°36′43″ сх. д. / 8.434916670027778451° пн. ш. 38.61211111002777585° сх. д.Координати: 8°26′05″ пн. ш. 38°36′43″ сх. д. / 8.434916670027778451° пн. ш. 38.61211111002777585° сх. д.
|
Тія — місце археологічних розкопок у центральній Ефіопії поруч з однойменним містом. Пам'ятка археології находиться у зоні Гураге регіону Області Народностей Південної Ефіопії на південь від Аддіс-Абеби[1]. У 1980 році це місце археологічних розкопок було включено до списку Всесвітньої спадщини завдяки унікальній природі цих монолітних пам’яток[1].
Керівник археологічних розкопок 1995 року Жуссом заявив, що мегаліти були створені у період 11 та 13 століть нашої ери[2]. Більш пізні датування відносять будівництво стел до 10-го і 15-го століть нашої ери. Їх вважають відносно нещодавно створеними, адже будівництво мегалітів в Ефіопії є давньою традицією, багато таких пам’ятників з’явилися ще до нашої ери[3].
Менгір або стели на цьому місці, «32 з яких вигравіювані загадковими символами, зокрема мечами», ймовірно, позначають великий доісторичний поховальний комплекс[4]. Німецька етнографічна експедиція відвідала це місце у квітні 1935 року і за годину шляху на південь від табору знайшла кам'яні моноліти з символом меча[5].
Поверхневі знахідки в Тії містили ряд знарядь середнього кам’яного віку, які технологічно подібні до знарядь, знайдених у Гадемотті та Кулкулетті. Через унікальний виробничий процес, який використовує так звані «траншетні удари», інструменти Tiї також можуть належати до того самого періоду часу[6]. Крім того, під час археологічних розкопок у Тії були виявлені гробниці[3].
Тія одне із дев'яти мегалітичних стовпів у зоні Гураге. Станом на 1997 рік у цьому районі було зареєстровано 118 стел. Поряд зі стелами в зоні Хадія місцеві жителі ідентифікують ці споруди як Єграгн Дінгей або «камінь Грана» на честь імама Ахмада ібн Ібрагіма аль-Газі (Ахмад «Ґурей» або «Гран»).
Стели Гураге бувають трьох типів: антропоморфні стели з людськими фігурами, фалічні стели і стели ні антропоморфного, ні фалічного типу. Більшість стел мають плоску форму і є єдиними стелами такої форми в південному регіоні[2].
46 стел у Тії, які є найбільшими з групи, також мають характерні, складні прикраси[3]. Серед цих малюнків — мечі, символи, схожі на рослини, і стояча людська фігура з руками. Вважається, що конструкція меча місцевого типу «Галла», виготовлена майстрами народу оромо. Крім того, на кам’яних плитах Тія також часто є Т-подібний символ[7][8][9][10].
Стели в Тії та інших районах центральної Ефіопії подібні до стел на шляху між містом Джибуті та Лоядою в Джибуті[11].
У Тії було проведено мало досліджень, і є кілька труднощів у розумінні цих типів місць з археологічного погляду. По-перше, важко визначити тих, хто збудував мегаліти, враховуючи лише самі стели. По-друге, археологи, які досліджували Тію були зайняті реконструкцією етнічної історії за допомогою усних історичних розповідей, але в багатьох випадках вони недоступні або неінформативні[12].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c0/Tiya%2C_parco_delle_stele%2C_secondo_gruppo%2C_stele_databili_all%27xi-xii_secolo_circa_39_stele_antropomorfa_8.jpg/220px-Tiya%2C_parco_delle_stele%2C_secondo_gruppo%2C_stele_databili_all%27xi-xii_secolo_circa_39_stele_antropomorfa_8.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9b/Tiya%2C_parco_delle_stele%2C_terzo_gruppo%2C_stele_databili_all%27xi-xii_secolo_circa_03.jpg/220px-Tiya%2C_parco_delle_stele%2C_terzo_gruppo%2C_stele_databili_all%27xi-xii_secolo_circa_03.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6f/Tiya%2C_parco_delle_stele%2C_secondo_gruppo%2C_stele_databili_all%27xi-xii_secolo_circa_03%2C2.jpg/220px-Tiya%2C_parco_delle_stele%2C_secondo_gruppo%2C_stele_databili_all%27xi-xii_secolo_circa_03%2C2.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bb/20-022_20_-_Tiya_Stele_Field.jpg/220px-20-022_20_-_Tiya_Stele_Field.jpg)
- ↑ а б Tiya. UNESCO World Heritage Centre. United Nations Educational, Scientific, and Cultural Organization. Процитовано 18 September 2021.
- ↑ а б Fukui, Katsuyoshi (1997). Ethiopia in broader perspective: papers of the XIIIth International Conference of Ethiopian Studies Kyoto 12-17 December 1997. Shokado Book Sellers. с. 370. ISBN 4879749761. Процитовано 23 December 2014.
- ↑ а б в Tiya - Prehistoric site. UNESCO. Процитовано 24 December 2014.
- ↑ Matt Philips and Jean-Bernard Carillet, Ethiopia and Eritrea, third edition (n.p.: Lonely Planet, 2006), p. 171
- ↑ "Local History in Ethiopia" [Архівовано 2011-05-28 у Wayback Machine.] The Nordic Africa Institute website (accessed 31 May 2008)
- ↑ Douze, Katja (2013). A new chrono-cultural marker for the early Middle Stone Age in Ethiopia: The tranchet blow process on convergent tools from Gademotta and Kulkuletti sites. Quaternary International. 343: 40—52. doi:10.1016/j.quaint.2013.10.018.
- ↑ The Eastern Anthropologist, Volume 3, Issues 1-4. Ethnographic and Folk Culture Society, U.P. 1949. с. 121. Процитовано 15 January 2015.
- ↑ Mire, Sada (5 лютого 2020). Divine Fertility: The Continuity in Transformation of an Ideology of Sacred Kinship in Northeast Africa (англ.). Routledge. ISBN 978-0-429-76924-5.
- ↑ Ring, Trudy; Watson, Noelle; Schellinger, Paul (5 березня 2014). Middle East and Africa: International Dictionary of Historic Places (англ.). Routledge. ISBN 978-1-134-25993-9.
- ↑ Schwabe, Calvin W. (26 травня 1978). Cattle, Priests, and Progress in Medicine (англ.). U of Minnesota Press. ISBN 978-0-8166-5867-1.
- ↑ Fattovich, Rodolfo (1987). Some remarks on the origins of the Aksumite Stelae (PDF). Annales d'Éthiopie. 14 (14): 43—69. doi:10.3406/ethio.1987.931. Архів оригіналу (PDF) за 24 вересня 2015. Процитовано 7 September 2014.
- ↑ Clack, Timothy; Brittain, Marcus (2011). Place-making, participative archaeologies and Mursi megaliths: some implications for aspects of pre-and proto-history in the Horn of Africa. Journal of Eastern African Studies. 5 (1): 85—107. doi:10.1080/17531055.2011.544551.
|